499: 
nom Academien och Guvyrton tog: en särskilld: 
möda att instruera honom i de delar deraf som 
icke hastigts« kunde vid första åhörandet fattas. 
Vid hans hemkomst till Fäderneslandet kände, 
man denna nya lära ännu endast såsom ett. 
aflägset och troligen snart öfverändakastadt kätteri,” 
hvarmed man ej vårdade sig att göra närmare 
bekantskap. ARrRRHenius försökte att vara dess 
förfäktare, men man betragtade det såsom ett 
svärmeri, som snart skulle afdunsta i ScHÉELES 
och BERGMANS mera classiska Fädernesland. Un- 
der denna resa hade hans smak för chemien, 
och naturalhistorien fått tillfälle att utbilda sig. 
och .han hemförde en samling af snäckor och. 
af mineralier, som han sedan fortfor att bestän- 
digt föröka. Sedan han 1816 lemnat Tygmä- 
stare-befattningen och feck mycken tid för sin 
enskilda sysselsättning, öfverlemnade han sig: 
mera än förr åt chemiskt- mineralogiska recher- 
cher, med hvilka han ett helt år 181617, vid. 
alla lediga timmar sysselsatte sig på Hr BerzE= 
Liu Laboratorium, 1 brist af egen local för såda- 
na arbeten. Af kärlek för denna vetenskap 
följde han från denna tid beständigt Hr BER- 
zenu föreläsningar, intill hälsans aftagande:' nå- 
gra månader före döden nekade honom att gå 
ut. Han har efterlemnat betydliga Manuscrip- 
ter af chemiskt- mineralogiskt innehåll; och den- 
na vetenskap blef honom under arbetet dermed 
så kär, att då vid slutet af hans sista sjukdom, 
stundom lindriga deliria inföllo, märkte man 
af osammanhängande ord att phantasien ännu 
sysselsatte sig med föremål derutur.. . Under de 
sista 4 åren af hans lefnad var han ofta besvärad af 
ehroniska åkommor i underlifvet, hvilka efter- 
