Förrän jag likväl öfvergur till framställnin- 

 gen af sjelfva arterna, torde det tillåtas mig att, 

 med särskilt fästadt afseende på de Skandinavi- 

 ska arterna, förutsända några anmärkningar öf- 

 ver slägtet i allmänhet och det sätt, h varpå det 

 hittills blifvit behandladt. 



Som i synnerhet de species, h vilka utgöra 

 De Candolles sektion Leucodraba^ icke allenast 

 sinsemellan äro ganska lika och således lätta att 

 förblanda, utan derjemte äfven underkastade åt- 

 skilliga förändringar, som hos särskilta species 

 återkomma i fullkomligt analoga former, h vilka 

 af några Författare betraktats såsom egna sjelf- 

 ständiga arter, under det andra under samma art 

 förenat flera dylika analoga, men till alldeles 

 skilda arter hörande former ; så har en icke obe- 

 tydlig oreda uppkommit i synonymien , och några 

 arter äro ganska svåra att utreda. Exempelvis 

 torde det vara tillräckligt att anföra namnen 

 Draba liirta och stellata, som hänförts än till 

 en än till en annan art. Att denna oreda till 

 någon del föranledts af Li?sné och Haller måste 

 man väl medgifva, i det att de af dem uppställ- 

 da till nu ifrågavarande sektion hörande species 

 äro rent af kollektiva. Sålunda sammanfattade 

 Linné till en början under sin Draba incana al- 

 la till både Leiicodraha och Holarges DG. hö- 

 rande arter, h varifrån han likväl derefter under 

 namnet Di\ hirta afskilde de arter, som hafva 

 1- eller få-bladig stjelk, från dem, som hafva 

 mångbladig, för h vilka han bibehöll namnet Dr, 

 incana. Haller föienade under sin Draba cauli- 

 bus siibniuUs, foliis tonientosis ovatis Hist. St. 

 Helv. N:o 497 både Linnés Dr, Jurta och inca-- 

 na, Grantz's Dr, aicstriaca och Jacquins Dr. 

 stellata, — Gaudin , Hoppe men i synnerhet Koch 



