första ögonkastet kunna synas, äro \i likväl icke 

 berättigade att ens anse dem som varieteter. — 

 Rosettbladen äro i allmänbet mer eller mindre 

 spe^siga; Dr. nivaUs bar dem jembredt-aflånga , 

 rundadt-trubbiga. I allmänbet äro de mindre 

 tandade än stjelkbladen ; Dr. nivalis j, TVahlen- 

 bergii j, alpina bafva dem nästan alltid bell^räd- 

 dade; hos de öfriga äro tänderna merendels 1 — 2 

 på bvardera sidan vid eller ofvanför bladens midt, 

 korta, utstående spetsiga. Hos Draberna, liksom 

 hos pluraliteten bland Cruciferce, visar sig en 

 tvåAddig slags bärighet, nemligen dels ett kor- 

 tare, tätare, gråaktigt ludd, bestående af stjern- 

 likt delade hår; dels längi^e, glesare, enkla eller 

 2 — 3-klufna hår. De flesta arterna bafva blad, 

 stjelkar, blomskaft och stundom äfven skidorna 

 i större eller mindre grad häraf beklädda; och 

 på beskaffenheten samt när- eller frånvaron af 

 denna hårighet har man vid artbestämningen 

 lagt mycken vigt, mera än den förtjenar, ehuru 

 jag icke vill påstå att den alldeles bör lem nas ur 

 sigte; deji är i allmänhet underkastad betydlig 

 förändring, så att man vid de flesta arter egent- 

 ligen har alt se på deras normala förhållande i 

 detta hänseende. De båda olika slag af hårighet 

 äro vanligen så fördelade, att den kortare, stjern- 

 lika, har sin plats på bladens yta, den längre 

 deremot hufvudsakligen i kanten; på stjelkarna 

 förekomma båda slagen blandade. Hos Dr. 

 nhvalis är den stjernlika hårigheten på blad, stjel- 

 kar och blomskaft så företrädesvis herrskande, att 

 endast strödda längre kanthår varseblifvas på bla- 

 den; den är äfven hos denna art konstantare än 

 hos de öfriga, så att den aldrig saknas på blad 

 eller stjelkar, ehuru den på dessa sistnämda 

 slutligen blir mindre tät; och blomskaften har 



