19 



Se vi på arternas fördelning inom Skandi- 

 navien, finna vi att här rader sarania förhållan- 

 de, som i allmänhet ä^er rum inom detta släfrte, 

 att nemligen de flesta arter tillhöra fjälltrakter. 

 Bland de 11 species, som enligt vår åsigt finnas 

 i Skandinavien, äro hlott 3, som icke biifvit 

 funna i fjällen, utan tillhöra lägre trakter; des- 

 sa äro Dr, muralis ^ nemorosa och verna^ bland 

 h vilka den förstnämda hufvudsakligen förekom- 

 mer i mediers ta och öfra delen af Sverisje samt 

 alldeles saknas i Norrige; D]\ nemorosa är ännu 

 mera inskränkt, såsom växande blott inom en 

 föga betydlig kusttrakt vid Bottniska hafvet, på 

 ett ställe i Dalarne och äfvenledes på ett enda 

 ställe i Norrige; den gar dock närmare mot fjäl- 

 len än Dr, muralis. Bland de öfriga arterna är 

 Dr, incana den mest spridda; den förekommer 

 både i fjälltrakter och i kustprovinserna; i de 

 förra är den dock frodigast, h vilket utvisar att 

 den der har sitt egentliga hemland; den före- 

 kommer från Nordkap till Öland mer eller min- 

 dre allmän; den tyckes undvika de sydligaste 

 och vestligaste trakterna af Sverige, men tyckes 

 deremot finnas i alla trakter af Norrige, utom må- 

 hända den sydligaste och sydostligaste delen af 

 Christiansands Stift. Af de mera egentliga fjäll- 

 arterna är Dr. hirta den mest utbredda och s^år 

 längst ned i den inferalpina regionen; den växer 

 öfver hela Lappland och är den allmännaste på 

 Dovre ••'), jag har sett exemplar af den från Ber- 



*) Härvid kan jag ej undgå att anmärka det falska och 

 oriktiga deri att, såsom skett i ett nyligen af Svensk 

 författare ntgifvet förtjenstfullt arbete öfver Lappska 

 insekterna, till den grad utsträcka benämningen Lapp- 

 land, att derunder inbegripes icke allenast b vad som 



