99 



nels uLliiillning, och på bottnen hade samlat si^ 

 nåera få lätta och mörka kåfvor. 



o 



Detta vattens analys framställer samma svå- 

 righeter, som alla de hvari chlormagnesium in- 

 nehålles, att den efter vattnets afdunstning åter- 

 stående saltmassan icke kan torkas, utan att för- 

 lora saltsyra, och att således halten af upplösta 

 ämnen icke låter, på detta vis, linna sig med 

 full precision. 



Försök att bestämma vikten af vattnets 

 återstod, 



T. 38.846 gramraer afdunstades till torrhet i 

 en vägd platinadegel och i vattenbad. Återstoden 

 vägde I. o 1 85 gr. eller 2.9527 p. c. af vattnets 

 vigt. 



2. Ytterligare upphettad vid +125°, så länge 

 den något förlorade i vigt, återstod o.pSS eller 

 2.40692 af vattnets vigt. Detta torde kunna 

 tagas såsom en någorlunda nära kommande ap- 

 proximation till den rätta halten af upplösta 

 ämnen. 



3. Då salt massan upphettades till börjande 

 glödgning, luktade den tj^dligt surt och återstoden 

 vägde icke meräncjoi gr. Vid återupplösning i 

 vatten blef en ymnig återstod, och den silade 

 saltlösningen, å nyo intorkad, löstes åter i vat- 

 ten, med lemning af en olöst återstod. 



Deraf följer således klart, att ingen qvanti- 

 tativ analys af den intorkade massan kan gifva 

 ett riktigt begrepp om de i vattnet innehållna 

 sakernas relativa qvantiteter; det återstod såle- 

 des endast att, på bestämda qvantiteter af vatt- 

 net, bestämma qvantiteten af hvar och en be- 

 ståndsdel särskilt, sedan det blifvit utrönt, hvil- 

 ka beståndsdelar vattnet innehåller. 



