102 



den salpetersyra, som deraf blifvit sönderdelad, 

 är af försöket icke angifven, h vilket på det hög- 

 sta visar huru mycket salpetersyra vattnet in- 

 nehåller utöfver hvad som åtgått till det orga- 

 niska ämnets förstöring. Då således någon rätt 

 säker metod att direkt bestämma myckenheten 

 af salpetersyra i vattnet icke funnits, återstod 

 endast att, sedan qvantiteten af baserna blifvit 

 bestämd i vattnet, och de öfriga elektronegutiva 

 beståndsdelarna likaledes till sin qvantitet funna, 

 anse det, som af baserna dä öfversteg hvad de 

 öfriga syrorna kunde mätta, för att hafva bildat 

 ett saltpetersyradt salt. Jag skall längre fram an- 

 föra denna beräkning, som gifvit nästan precist 

 4 gånger den qvantitet salpetersyra, som i of- 

 van anförda försök följer af det upplösta guldets 

 myckenhet. Men på det så beräknade resul- 

 tatet inflyta icke allenast alla felaktigheter i sy- 

 rornas och basernas qvantitetsbestämmelser, som, 

 om också ganska ringa på livar öch en af dem, 

 kunna, om de gå åt samma håll, genom sam- 

 manläggningen göra ett betydligt fel i salpeter- 

 syrans bestämmelse, och om vattnet skulle inne- 

 hålla någon annan syra, som undgått min upp- 

 märksamhet, så upptager beräkningen dennas 

 eqvivalent af salpetersyra. Denna bestämmelse 

 saknar således qvantitativ pålitlighet. 



Fosforsyra, Då det med chlorbarium ut- 

 fällda vattnet silades och i en korkad flaska blan- 

 dades med kaustik ammoniak i ringa öfverskott, 

 nppkom en fällning, som mycket till utseende 

 liknade basisk fosforsyrad kalkjord eller lerjord, 

 men blef gul. Den togs på filtrum, brändes, 

 löstes åter i saltsyra, blandades med chlor- 

 amnionium och fälldes med kaustik ammoniak, 

 för att på detta sätt qvarhålla i upplösning den 



