105 



Kiselsjra. En måttflaska vatten inkokades 

 i vattenbad till torrhet, det i vatten lösliga ut- 

 drogs, det olösliga upplöstes i saltsyra och in- 

 torkades åter, hvarefter saltmassan löstes i salt- 

 sjrehaltigt vatten, med leraning af o.oo3 gr. 

 kiselsjaa, svarande emot 0.0047 ^- P^^ mille. 



Clilor, Två måttflaskor, alltså 1288. 207 gr. 

 af vattnet försattes med salpetersyra, fälldes med 

 salpetersyrad silfveroxid och lemnades sedan i 

 mörkt rum i värme tili åess vattnet klarnat. 

 Lösningen var färglös och fällningen drog i gult, 

 det klara afliälldes och fällningen digererades med 

 påslagen salpetersyra, till dess den blef fullt 

 hvit, hvarefter den gula salpetersyran afhälldes 

 till den afslagna vätskan, som deraf icke grum- 

 lades. Det hela silades genom ett vägdt filtrum, 

 chlorsilfret tvättades och torkades med filtrum 

 i en ström af +100° vattenfri luft. Det vägde 

 1.048 gr. svarade emot o. 25853 gr. chlor på 

 1288.207 gr. vatten eller emot 0.2007 gr. 

 per mille. 



Detta sätt att bestämma chlorsilfrets vigt, 

 när dess myckenhet ej öfverstiger några gram- 

 mer, synes mig vida säkrare än smältning, ty 

 litet af papperets ludd medföljer alltid chlorsilf- 

 ret, en ringa del blir då genom papperets in- 

 verkan sönderdelad och man får en osmält kropp 

 i det öfriga, som, när hettan ökes äfven till den- 

 nes smältning, utbreder en silfverhinna på chlor- 

 silfrets yta. Deremot om filtrum innan vägnin- 

 gen torkas i en ström af +100° varm luft, 

 likasom efteråt med chlorsilfret, kan ingen på 

 vågen märkbar fuktighet qvarstadna i massan. 



B rom. Det bar begynt höra till ett slags lyx vid 

 analyser af mineralvatten, att i dem uppsöka ytterligt 

 ringa spår brom och iod. Dessa beståndsdelar yttra 



