io6 



ganska kraftiga verkningar på den djuriska eko- 

 nomien, deras qvanlilet är således icke ulan sin 

 stora betydenhet; men då allt koksalt, äfven det 

 som blandas till vår dagliga föda, håller ett mi- 

 nimum deraf, så kan, af knappt framställbara 

 spår af dessa kroppar i ett mineralvatten, icke 

 eller någon verkan väntas, annorlunda än i tank- 

 lösa homoeopathers drömmar. Då brom och iod 

 äro koksaltets vanliga mineralogiska följeslagare, 

 likasom t. ex. nickeln följer kobolten, så låter 

 det förutse sig, att allt mineralvatten i ii vars 

 bildande koksalt ingått, äfven om detta sedan 

 utvexlat sina beståndsdelar med andra sal ter, så 

 som i detta vatten är fallet, måste innehålla en 

 deremot svarande qvantitet brom och iod. Nå- 

 gon medicinsk verkan af deras närvaro är då 

 icke oftare att förvänta, än så vidt deras när- 

 varande qvantitet öfverstiger den vanliga i allt 

 koksalt, hvilket i åtskilliga hälsovatten är händelsen. 



Att framleta små qvantiteter brom är en 

 ytterst svår sak, ehuru det icke är så svårt att, 

 när det förekommer något ymnigare, bestämma 

 dess precisa qvantitet. 



Bland de sätt som blifvit föreslagna är, att 

 söka förvandla den blandade chlor- och bromför- 

 eningen till ett bariumsalt och att med vatten- 

 fri alkohol utdraga brombarium från chlorbari- 

 um, som skulle vara deri olösligt. Jag har för- 

 sökt detta, men funnit det oanvändbart. 



En blandning af koksalt med litet bromnatri- 

 um fälldes med salpetersyrad silfveroxid, fällnin- 

 gen dekomponerades med svafvelbundet väte un- 

 der vatten, och det frånsilade sura vattnet mätta- 

 des med kolsyrad baryt, lösningen afdunstades 

 till torrhet, i en temperatur, der slutligen kri- 

 stallvattnet utjagades, och återstoden behandlades 



