108 



af bromsyradt silfvcr, afclunstades till torrhet, hvar- 

 under den chlorsyrliga silfveroxiden småningom 

 förvandlades till chlorsilfver. 



Det fällda chlorsilfret, som stad na t på filt- 

 rum, digererades i mörkt rum med barytvatten 

 i 24 timmar, h varvid chlorsilfret, såsom vanligt, 

 blef rödt. 



Derefter ultvättades, från återstoden efter 

 kali vätskans afdunstning, öfverskjutande salpetersy- 

 rad silfveroxid och salpetersyradt kali och det 

 olösta silfversaltet behandlades med det från chlor- 

 silfret afsilade barytvattnet, hvilket sedan tillika 

 med tvättvattnet koncentrerades, mättades med kol- 

 syra, uppkoktes, silades, afdunstades till torrhet 

 och lemnade en ringa återstod, som upphettades 

 till glödgning för alt förvandlas till brombarium. 

 Största delen af denna återstod var olöslig i vat- 

 ten, och utgjordes af kolsyrad baryt, som vatt- 

 net qvarhållit upplöst. Det upplösta gaf en gan- 

 ska ringa fällning med salpetersyrad silfveroxid, 

 men denna fällning, om ock den icke kunde kal- 

 las rent hvit, var ingalunda gul, som bromsilf- 

 ver. Den tvättades och skakades derefter i en 

 korkad flaska med chlorvatlen, öfvergöts derpå 

 med litet ether, som efter omskakning, uppflöt 

 mörkgul, h vilken färg den efter ett par timmar 

 förlorade. Detta bevisar således, att ett obestäm- 

 ligt ringa spår af brom finnes i detta vatten. 



lod. Lassaigne har nyligen gjort oss bekan- 

 ta med ett sätt att framtaga iod, äfven de min- 

 sta spår deraf, som synes vara jem förbart med 

 säkerheten al" chlorens afskiljande medelst silfver- 

 salter. Detta består i iodens utfällande medelst 

 palladium. Saidschiilzer-vattnet, försatt först med 

 litet salpetersyra och sedan med litet chlorpalla- 

 diumkalium, blef deraf mörkt, gulrödt, men gaf 



