113 



Lerjord. Alt denna jordart i vattnet icke 

 kunnat upptäckas, jir redan vid fosforsyra anfördt. 

 Någon annan jordart har jag icke ansett anled- 

 ning vara att eftersöka. 



Metalloxider, Jag häri det föregående nämt, 

 att vattnet viséjt sig innehålla spår af jern, man- 

 gan, tenn och koppar i oxiderad t tillstånd. En 

 måttflaska vatten mältadas med svafvelbunden 

 vätgas. Ingen egentlig fällning visade sig. Vatt- 

 net hade endast en ljus opahsering, hvilken all- 

 deles försvann då ammoniak tillsattes, h varefter 

 flaskan korkades väl. Ändamålet med tillsatsen 

 af ammoniak var alt finna om vattnet innehöll 

 ett spår af zinkoxid, som jag förut funnit, i form 

 af svafvelsyradt salt, i Ronneby helsovatten. Till- 

 ftilliga händelser afbröto de påbegynta försöken 

 under 3 månader. Efter denna tids förlopp fanns 

 flaskans innehåll klart, utan att någonting afsatt 

 sig. Zink innehölls således icke i detla vatten. 



Då en måttflaska vatten, innan svafvelbun- 

 det väte inleddes, först gjordes sur med saltsy- 

 ra, så blef vattnet oklart under gasens inström- 

 mande och gaf en smutsgul grumling. Flaskan 

 tillslöts, ställdes i lindrig värme, och hade efter 

 il\ timmar afsatt en smutsigt gul fällning, som 

 togs på filtrum, tvättades väl och vägde efter 

 uthållen bränning o.oo25 gr. eller 0.004 pro mille. 



För hlåsrör gaf den stark reaktion af kop- 

 par och reducerades, med kolsyradt na tron och 

 litet borax, till tennkorn. Till motprof leddes 

 vätesvafla i en portion af den till försöken nytt- 

 jade syran; den gaf en knappt an märkbar, hvit 

 opalisering, som, sedan den afsatt sig, kunde för- 

 flygtigas utan återstod och var rent svafvel. 



Ä" v. Acad. Handl- jSa^, ^ 



