133 



Då man undersöker venlilkelns inre vägg, 

 så finner man, att äfven här oesophagus slutar 

 med en ränna, som är något kortare än hos de 

 föregående arterne. Denna ränna böjer sig mot 

 pylorus, samt öppnar sig både åt cardia-säcken 

 och den vänstra intill gränsande pjlori-påsen. 

 Det fasta epithelium, som från oesophagus fort- 

 sätter sig ned i ventrikeln, bekläder här, liksom 

 hos de föregående arterne, hela cardia-säcken, 

 men skiljer sig belydligen från de nj^ssnämde 

 derigenom, att den hvarken, som hos L. arvalisy 

 bekläder en stor del af pylori-säcken, ej heller, 

 som hos L, amphibiuSj skickar nå^va lappar in i 

 densamma, utan slutar liksom hos Mus decuma- 

 7UIS m. fl. i en list, som går från trakten af 

 cardia jemt kring ventrikelns lumen, och synes, 

 enligt hvad ofvan är nämdt, genom de tunrra 

 väggarne äfven utifrån. Liksom hos Mus decu- 

 manus böjer sig denna list, i trakten af cardia, 

 något till höger om cesophagi Öppning. Den är 

 öfver allt tandad med rundade låga tänder, som 

 äro gröfst i den åt höger böjda delen närmast 

 cardia. 



I den vänstra pylori-påsen är slemhinnan 

 helt tunn; under föistoringsglaset ser man i den 

 samma små spridda körtlar. Den andra, midt- 

 <)fver i arcus major liggande afdelningen af 

 pylori-delen innehåller rikare körtel-bildningar. 

 Närmast gränsen till cardia-säcken, och vid öfver- 

 gången till de tvenne andre, närmare pjlorus 

 liggande afdelningarne, äro körtel- eller follikel- 

 bildningarne spridda och grunda, men emellan 

 dessa ställen äro de längre och tättsittande, så- 

 som i körtelpåsarne hos de föregående arterne, 

 så att de äfven här liksom bilda en enda kör- 

 telmassa, hvilkens största tjocklek dock icke of- 



