169 



het angifva. H varje hithörande fossil har bhf- 

 vit uiiderkastadt trenne analj^tiska behandlingar, 

 hvaraf en varit för bestämmandet af fluorhalten, 

 en annan för alkalihalten och den tredje för be- 

 stämmandet af alla de öfriga beståndsdelarne. 



FJuorn har blifvit bestämd på det af Reig- 

 NAULT föreslagna sättet, medelst det finslammade 

 mineralets bränning med kolsyradt alkali och 

 den brända massans utlakning med vatten, hvar- 

 efter, sedan solutionen blifvit afdunstad till rin- 

 gare volum, och större delen af kiselsyran och 

 lerjorden blifvit med kolsyrad ammoniak från- 

 skilda, samt dessa ämnen blifvit på filtrum upp- 

 tagna och uttvättade, det som ännu fanns q var 

 af dem i lösningen aflägsnades medelst tillsats 

 af en lösning af zinkoxid i kolsyrad ammoniak 

 och lösningens afdunstning till torrhet, h varvid 

 kiselsyrad zinkoxid utföll tillika med större de- 

 len af öfverskjutande zinkoxid. Den vid upp- 

 lösning i vatten ännu alkaliska vätskan öfver- 

 göts med saltsyra i lindrigt öfverskott och ställ- 

 des på ett varmt ställe till kolsyrans utjagande, 

 h varefter, sedan öfverskjutande kaustik ammoniak 

 blifvit tillsatt, fluoren utfälldes såsom fluorcalci- 

 um medelst chlorcalcium. Af det på filtrum 

 upptagna och uttvättade fluorcalciums vigt beräk- 

 nades fluoren i mineralet. 



Alkalit har blifvit bestämdt medelst mine- 

 ralets dekomposition med fluor- vä tesyra på Brun- 

 ners metod, h varvid dekompositionen försiggått så 

 fullkomligt, att, sedan mineralpulvret, efter att haf- 

 va behörig tid varit utsatt för fluorvätesyran och ef- 

 teråt blifvit behandladt med svafvelsyra, jag ald)'ig 

 fått mera än 1 å 2 milligrammer af odekompo- 

 neradt mineral. Svafvelsyrade salterna förbyttes 



