ni 



livarefler kaustik ammoniak utnillde de småhiii- 

 tei halter af lerjord och jernoxid, som blifvit upp- 

 löste af den i öfverskott tillsatta kolsjrade am- 

 moniaken. Efter affiltrerande af dessa mindre 

 qvantiteter af lerjord och jernoxid, pröfvades lös- 

 ningen på kalk med oxalsyrad ammoniak. Se- 

 dan jernoxiden utar sin lösning blifvit utfälld, 

 sammanslogs den g-enomgående solutionen med 

 den, som fanns efter den oxalsjrade kalkens af- 

 filtrering, och fälldes med hydrothyonammoniak, 

 hvarvid svafvelmangan föll. Solutionen efter svaf- 

 velmangans affdtrering befriades ifrån vätes vafla 

 samt fälldes derefter med fosforsja-adt natron, 

 sedan förut kaustik ammoniak blifvit i öfverskott 

 tillsatt, hvarvid den fosforsyrade ammoiak-talken 

 togs på fdtrum, tvättades och vägdes, h varefter det 

 af talksaltet, som under tvättningen löst sig, på 

 samma sätt utfälldes samt upptogs pä ett mindre fil- 

 trum. Lerjorden och jernoxiden upplöstes efter de- 

 ras vägningar i saltsyra, och kiselsyrehalten uti dem 

 bestämdes samt lades till den vid analysens början 

 bekomna större qvantitet deraf Likaledes har till 

 den vid analysen direkt bekomna kiselsyrehalt så 

 mycken kiselsyra dessutom blifvit lagd, som, efter 

 fluorns bestämmande, varit med den funna fluorhal- 

 ten förenad till fluorsilicium och derifrån beräknad 

 till kiselsyra. Äfvenledes har vigten af fluorsilicium 

 blifvit subtraherad ifrån den funna glödgnings- 

 förlusten, samt återstoden beräknad vara rent 

 vatten. 



Till följe af dessa förfaringsmetoder samt 

 här angifna sätt för beräknandet af resultaterna, 

 har jag bekommit fiMjande procentiska samman- 

 sättningar för nedan anförde mineralier. 



