187 



analysera den der varande skolar t, hvari han med 

 blasrörsprof funnit, att vanadin förekom, och har 

 jag sedermera hestämt dess beståndsdelar qvan- 

 titativt. Detta mineral, som allmänt förekommer 

 vid Taberg ibland jernmalmen med pikrolit, är 

 derbt, stundom, men sällan, med en tradig tex- 

 tur; ojemnt i brottet; till färgen berggrönt, men 

 gifver ett något ljusare strek; ' hårdheten lig- 

 ger etnellan kalkspatens ocb flusspatens; eg. vigt 

 = 2.65. För blåsrör afgifver det vatten och vi- 

 sar sig äfven i tunnaste splittra såsom fullkom- 

 ligt osmältbart. Dess procentiska sammansättning 



utgöres af: 











Vatten . . . . 



16.080 s VI 



-ehalt 14.293 



3 



Kiselsyra . . . 



36.193 ' 



j> 



18.806 



4 



Jernoxidul . . 



22.729 



?> 



5.1751 



0.262 U3.598 

 8.I61J 





Manganoxidul 



1.166 



j? 



3 



Talkjord . . . 



21.082 



>? 





Lerjord .... 



2.895 



j> 



1.352 





Vanadinsjra . 



0.115 









100.260 



Häraf synes således att mineralet hufvudsak- 

 ligen utgöres af 2 (/) S^ + (')^) Aq^ men att det 

 till en ringa qvantitet är blandadt med ett va- 

 iiadinsyradt och lerjordshaltigt fossil. Till följe af 

 dess siägtskap med serpentin, ophite, bvarifrån det, 

 utom att jernoxidulen till betydlig qvantitet fö- 

 reträder talk jordens ställe, skiljer sig blott dy- 

 medelst att den sista termen är Aq^ i stället för 

 Aq^ uti serpentinen, bar jag föreslagit namnet 

 Hydrofit, såsom sammansatt af u^ä;^, vatten och 

 ophite, som i mineralogien är synonymt med ser=- 

 pentin. 



