190 



Som mineralet är lösligt i saltsyra, upplöstes 

 clerföre 1,860 grammer deruti; lösningen försattes 

 med kaustik ammoniak i lindrigt öfverskott, li var- 

 efter vätskan blandades och digererades i täppt 

 kärl några timmar med vätesvafladt svafvelam- 

 monium, hv^aruti litet svafvel blifvit upplöst. 

 Den svarta f^illningea togs på filtrum, tvättades 

 med varmt vatten, blandadt med litet väte- 

 svafladt svafvelammonium. Den genomgångna 

 vätskan försattes med en mycket utspädd salt- 

 syra i ringa öfverskott och liqvidum uppvärmdes 

 lindrigt; men så länge att den förlorat lukten 

 af svafvelbundet väte. Den fällda svafvelanti- 

 nion togs på filtrum, tvättades och torkades till 

 dess den vid repeterad torkning ej led någon vigts- 

 förlust. Den vägde 0,901. Af dessa inlades 0,814 

 i ett på vanligt sätt midtpå utblåst glasrör, 

 h varefter Öfver chlorcalcium torkad vätgas leddes 

 deröfver, under det röret småningom upphetta- 

 des, sedan atmosferiska luften blifvit utdrifven. 

 Den metalliska antimon vägde 0,155, hvilken, 

 efter en halftimmas glödgning i vätgas, ej led 

 någon vigtsförlust. Hela antimonhalten var så- 

 ledes 0,172 gram mer. Den förlust af antimon man 

 vid detta tillfälle lider, sker vid sjelfva reduk- 

 tionstillfället och den blir omärklig, om man ej 

 i böljan gifver för stark värme. 



Den svarta fällningen, efter behandling med 

 vätesvafladt svafvelammonium, upplöstes i salpe- 

 tersyra och fälldes med svafvelsyra, som i lin- 

 drigt öfverskott tillsattes; lösningen afdunstades 

 till dess svafvelsyra började förflygtigas, då den 

 efter utspädning med vatten lemnade svafvelsy- 

 rad blyoxid olöst, som togs på filtrum, tvättades 

 med surt vatten, torkades och glödgades. Den 



