209 



men ni skors åtgärd bli f vi t införda i landet '•'). Ty 

 för det första tillhöra de alla en och samma art, 

 och denna är icke en sådan, som lefver på lan- 

 det, utan en art som lefv^er i sött vatten, och 

 hvilken, sä vidt jag vet, icke hos oss hålles tam. 

 För det andra tillhöra de just den art, som än- 

 nu finnes längst mot Norden i vår verhlsdel. 

 För det tredje lefver denna art i det sydligare 

 Europa just i sådana trakter, der vildsvinet än- 

 nu finnes och der Bisonoxen fordom bevisligen 

 funnits; och i Skåne är hon funnen i samma 

 trakter med qvarlefvor af dessa 2:ne djurarter; 

 och h vilket allt bevisar, att hon fördragit och 

 ännu fördi'ager samma klimat som de. För det 

 fjerde hafva dessa fossila Sköldpaddor blifvit fun- 

 na hos oss under föi hållanden, som antyda att 

 de lefvat här i vildt skick. Deai Skånska fanns i 

 en trakt, som fordom utgjort ett vidsträckt träsk 

 och de Östgöthska under en grusås samt på ett 

 djup, dit de omöjligt sjelfva kunnat gräfva sig, 

 utan der de sannolikt vid någon inträffad kata- 

 strof blifvit af en grusbädd betäckta. Dessutom 

 visa de fossila exemplaren att de tillhört en lo- 

 kalform, skild från den nu lefvande. 



Frågan för huru lång tid sedan dessa Sköld- 

 paddor lefvat här i Sverige, torde aldrig kunna 

 bestämdt besvaras. Att de lefvat här sedan lan- 

 det redan fått sina fleste nu varande djurarter, 

 finner man sig befogad att sluta, dels deraf, att i 

 samma mose och på samma djup med Sköldpad- 

 dan funnos i torfven calcinerade skal af åtskilli- 

 2^a söttvattens snäckor och musslor, som ännu 



) E.edan Profess. Dalman ansåg detta mindre sanno- 

 likt, p. 292. 

 K. V. Acad. Handl. 7889. " l4 



