211 



vänskapsfiillt aflemnade dem till mig. Dessa 

 fragmenter, som tillhört ett något mindre exem- 

 plar än det föiut beskrifna Skånska, utmärka sig 

 genom en friskhet och hårdhet, som ej varseblif- 

 ves hos något af de förut fnnna, och hvaraf nå- 

 gon kanske skulle finna sig föranlåten till den 

 slutsats, att arten icke länge härstädes varit utdöd. 

 Denna slutsats vore dock förhastad; ty erfaren- 

 heten har visat mig, att de friskaste benlemnin- 

 gar finnas under de mäktigaste toiflager och vid 

 sjelfva botten på blåleran. Sådana voro Rendjurs- 

 ben, som funnos i torfmosen under Gärabacken 

 utanför Ti-elleborg, och h vilka bevisligen legat 

 der i mer än 2000 år, och sådant var det Urox- 

 skelet, som under innevarande sommar (1840) upp- 

 gräfdes ur en djup torfmose vid Önnarp. Emed- 

 lertid bidrager ifrågavarande exemplar till ytter- 

 ligare bevis för den redan yttrade öf ver tygeisen, 

 att Eniys lut aria fordom lefvat härstädes i vildt 

 skick, samtidigt med Uren, Bisonoxen och vild- 

 svinet. 



