231 



äro hvarannan olika, är deremot allmänt bekant. 

 Att en höL^sL märkvärdig förändring- måste före- 

 gå, är klart; — huru den sker har ej lyckats 

 mig alt iakllaga. De försök jag, liksom Särs, i 

 detta ändamål anställt med största varsamhet, 

 hafva alla stadnat deivid, alt de små djuren ef- 

 ter några dagar dolt utan alt förändra sig. 



Alt uppsöka de miasLa individer af det fullt 

 utbildade djuiel, {()r all underkasla detta en nog- 

 grann undersökning, var således den utväg, som 

 närmast lufvade någon upplysning. Hos Eolidier 

 af flera arter, huru små som helst, syntes intet 

 spår till skalet, och de ägde alla det utbildade 

 djurets alla organer. Deremot visade Doris niu- 

 ricala något, som måhända har sammanhang med 

 dess utveckling, och som jag derföre vill när- 

 mare beskrifva. 



Det är bekant, att hos djur af detta slägte, 

 äfvensom af några närslående, är hela manteln 

 lätt genomsådd med fina kalknålar, som göra den 

 fast och sträf för känseln. Hos slägtet Villiersia 

 dOreigisy äro dessa kalkdeiar till och med sam- 

 lade till ett plant, i manteln förborgadt skal, 

 genombrutet af tienne öppningar för tentakler 

 och sähi!-. Söker man de minsta individer man 



o 



kan finna, så ser man alt dessa kalkdelar äro 

 ordnade med den största regelbundenhet. 



Det är en unge af Doris muricata Muller *) , 

 hvars kalkskelett — -om vi få nyttja detta ord — 

 lig. 3 finnes afbildadt. Djurets hela längd var 

 1,8 nullimetei-. Det erbjöd af de fullvuxnas ka- 

 raklerer den hvälfda lyggsidan, gälarne kring 



*) Måhända af någon narslägtad art, t. ex. D. fusea 

 MiiLLEP. ; (kt är nästan oraöjligt, att såsom' ungar 

 skilja dem, och arten gör här intet till saken» 



