234 



BetrakLyr man anordningen af dessa kalkna- 

 lar, äfven våldsamt skdda, som de blifva det 

 under präss-skifvaii , sä kan man ej neka^ att den 

 antyder formen af ett svagt vindladt skal. Äro 

 dessa nålar delar af ungens skal, lösta från hvar- 

 andra, sedan det hårdnade slem, som samman- 

 band dem, blifvit resorberadt? — Eller har detta 

 skal blifvit fäldt, och dessa kalkdelar nybildade 

 i dess ställe? Nya iakttagelser må lösa denna 

 gåta. Visst är emedlertid, att bildningen af nya 

 kalknåbu' oupphöiligen fortfar, och aU de, mång- 

 faldigt tätare, bibehålla något när samma ord- 

 ning som hos de unga. Den ofullständiga teck- 

 ning, som d'Orbigny lemnar af kalkskifvan hos 

 Villiersia, visar, om ock blott i ulkast, samma 

 regelbundenhet. Det är kalknåiarnes ställning 

 som gör, att Ögat hos de arter, der det ännu 

 skimrar igenom nianteln af ett fulibildadt indi- 

 vid, synes liksom facetteradt genom strier. Hos 

 alla nordens arter, med undantag af Doris pilosa 

 MiiLLER '"•), blir det utifrån fullkomligt osynligt 

 och återfinnes blott på anatomisk väg. 



Huru ungens skal försvinner, är således än- 

 nu tvifvelaktigt; med mera visshet återfinna vi 

 dess märkvärdiga rörelseorganer, hufvudets cili- 

 erade lober. En blick på den välkända Thetys 

 fimbiia Lin. från medelhafvet (fig. 4)^ är nog 

 att visa, dei dessa organer hos detta slägte nä- 

 stan oförändrade qvarblifva under djurets hela 

 lif. Det är fullkomligt detsamma, närmast om« 

 gifvande munnen, endast med den skillnad, att 

 vi här, i stället föi* de mikroskopiska cilierne hos 

 ungen af Doris, finna kanten besatt med starka 

 IVanslika cirrhi. 



') Enligt Zool Danica tab. LXXXV, fig. 8. 



