250 



breda sjön varande fjällsidorna; dylika kastvin- 

 dar göra, att det under vissa tider på året är 

 förenadt med Jifsfara att ro öfVer sjöen. Sådana 

 dalsträckningar äro förnämligast: vid södra ändan 

 af sjön den h va i igenom Tindsjön medelst Tind- 

 elfven har sitt utlopp; på vestra sidan den långa 

 herrliga Vestl]orddalen , som utgör Månelfvens 

 strömfåra; på norra sidan Jösdalen, hvari Tinds 

 kyrka och piestgåi^d äro belägna; Gousaetdalen 

 strax öster om den förra, och OsLbygddalen än 

 mera i öster; dessa tvenne dalsträckniiigar åtskil- 

 jas genom barrskog-beklädda bergåsar, som kil- 

 Ibrmigt gå ut till sjön från den högra fjäll platåen ; 

 på östra sidan är blott en liten dal-sträckning, som 

 sträcker sig ned från den något längre bort beläg- 

 na Ho vindbygden '"). 



I Tind, dit vi ankommo den 11 Juni, qvar- 

 stadnade jag till den 27 s. m., ehuru mina hit- 

 tills varande följeslagare redan den 16 derifrån 

 begåfvo sig på återvägen till fosterbygden. Den 

 tid, som här tillbragtes, använde jag till exkursioner 

 i de kringliggande fjälltrakterna; och ehuru fjäll- 

 växterna ännu icke voro särdeles framskridna, 

 erhöll jag dock åtminstone ett allmänt begrepp 

 om härvarande fjällvegetations beskaffenhet. — 



*) Jag har särskilt omnämt dessa dalsträckningar, eme- 

 dan jag, med hänseende till de tre nordliga, funnit 

 Carpelans karta alldeles oriktig, i det att Tinds 

 kyrka och Attraa (prestgården) , som båda ligga tätt 

 vid Jösdalselven midtför dess förening med Hiise- 

 voldselven, äro der markerade vid Gousaetelven, ut- 

 med hvilken gården Marum ligger, som deremot på 

 kartan är utsatt vid Ostbygdelven. Både Pontoppi- 

 DANS och Forsells kartor äro i detta fall riktiga , 

 ehuru jag annars funnit dem vida mindre tillförlit- 

 liga än Garpelans, som är den bästa karta man ännu 

 cger öfver Norrigc. 



