251 



Bliind iiyssiiämda exkursioner var deii jag, före 

 mina reskamraters lu-mresa och i deras sällskap, 

 företog genora den herrliga Vestfjordda"len till 

 Goiista och Rykanfossen den intressantaste, eha- 

 i'u den i botaniskt hänseende icke lemnade någon 

 särdeles rik skörd, h vartill orsaken hivfviidsak li- 

 gen hör sökas i mina följeslagaies knappa tid, 

 som icke tillät oss mera än med ett flyktigt ögon- 

 kast öfverskäda de flera natmsköidieter denna dal 

 erhjuder. 



Vestfjorddalen, som med en längd af 2 till 

 3 Norrska mil fortlöper från öster till vester mel- 

 lan den stora och högtbelägna sjön Mösevandet 

 och Tindsöen, och innefattar Mcels och Dale an- 

 nsexer till Tind, ntgöres af en smal, ingenstädes 

 1 mil bred dal , som genomströmmas af den i 

 mångfaldiga bugter forsande Maanel ven (Mösevau- 

 dets utlopp) och å båda sidor omgifves af ganska 

 starkt sluttande, stundom tvärbranta, men likväl 

 för det mesta med barrskog beklädda bergsidor, 

 h vilka slutligen höja sig till och öfver trädgrän- 

 sen, och utför h vilka flera herrliga vattenfall ned- 

 störta: blajid dessa vill jag här allenast nämna 

 Hougfossen, Hvitfossen, Vaafossen och slutligen 

 Hjukanfossen, den herrligastc bland alla. Vid 

 södra sidan af denna dal, ungefär midtför går- 

 den Ingulsland, uppreser Gousta sitt stolta huf- 

 vud till en höjd af närmare 6000 fot; detta fjäll, 

 som är det högsta i Kristiansands Stift, och som 

 först i Harclanger och fiallingdalsfjällen finner 

 medtäflare i höjd, bestego vi den 14 Juni. Ehu- 

 ru uppgången genom den först af Gran och se- 

 dan af Björk tätt bevuxna lien var ganska brant, 

 blef den dock icke egentligen besvärlig förr än 

 vi hunnit öfver trädgränsen upp till det egent- 

 liga Gousta, hvars sidor äro mycket bianta och 



