253 



skåp med Pelti^era crocea. — Rjukaiifossen, be- 

 lägen längst uppe i dalen, kallas det stova maje- 

 stätiska vattenfall, som Maanelven icke långt ef- 

 ter dess uttiäcle ur Mösevandet med sin ganska 

 betj^dliga vattenmassa bildar mellan gårdarne 

 Fossem ocb Vaa. Ehuiu detta vattenfall icke 

 eger den böjd af mera än 430 alnar, som blifvit 

 det tillagd, utgör det likväl utan fråga ett af de 

 mest imposanta uti det på vattenfall så rika Nor- 

 rige. Den betydliga vattenmassan, som störtar 

 säkert mera än 400 fot lodrä 1 1 utför klippväggen, 

 upplöses dei under i skum ocb lök , som gör omöj- 

 ligt att uppdaga bottnen af den bästskoformiga 

 bassin, b vari den nedstörtar ocb som med så myc- 

 ket skäl gifvit bela forsen namn af den rykande^ 

 ty redan på afstånd urskiljer man den rökkolonn , 

 som derifrån uppstiger. Vi betraktade denna 

 herrliga tafla från den vidt omtalade Maristien, 

 en slags stig uppför den starkt sluttande nästan 

 glatta bergväggen, som icke med upprätt bnfvud 

 beträdes af någon, som ej äi- van vid dylika; t}^ 

 en svindel eller ett felsteg skulle nedstörta den 

 förvägna i den uti det under varande bråddjupet 

 forsande elfven, b varifrån det knappt gifves en 

 möjligbet att uppbämta de krossade lemmarne. — 

 Kring Maristien visade sig Draba läxa; Turri- 

 tis ^labia; Coto/ieaster; Sajcijraga Cotjledorij 

 111 v al is; Veronica saxatilis; Buitsia alpina m. fl. 

 En annan utvandring, som ock förde mig 

 till berrliga naturscener, eburu de ej kunde mä- 

 ta sig med dem, som Vestfjorddalen erbjöd, var 

 den jag genom Jösdalen företog längs elfven till 

 de stolta kaskader, Liefossene kallade, bvilka bil- 

 das, då elfvens båda bufvudgrenar från säter- 

 regionen nedstörta i den bebodda dalen. Vid 

 samma tillfälle, äfvensom en annan gång, då jag 



