264 ( 



tam Viil^iirc ; Hicraciuni a/pumni , niinuiiiacuin ' 

 ni.fl.; Gnaplial. alpinuin , diaiciLin , riorvrgiatin ; 

 Mysoatis sjlvatica; Eclilnosp. dejlcxum ; Pru- 

 iieJhi vitlgaiis; Linaria vuh^aris', T^eronica al- 

 pina ^ sa xatilis ; Plantago major; Ejjilobium moJi- 

 taniim ; Aconitiun septentrionale ; Carex atrata^ 

 alpina j canescens alpicoJa; Juncns tripiunis , 

 trifidas j nodulosus ; Oxjria reniformis , o. s. v. ' 



Uppkommen på Quainskleveiis öfverstJi tf)pp 

 nedblickar man till Vangs kjnkobygd, som har 

 en i sanning egen och ganska ajpinsk belägen- 

 het på stränderna af å^w dystert mörka sjön ^ 

 hvilken på alla sidor är omgifven af fjäll, hvar- 

 ibland Vennäsf]eld och Skiulshorn sä tätt be- 

 gränsa dess norra sida, att knappt någon plats 

 lemnats öfrig för de spridda gårdarne och deras 

 små åkertegar; Hugakallen, Giindfjeld (eller Grind- 

 adden, såsom dess toppar, till följe af allmogens 

 plurala ändelse, här benämnas) och Bergesfjeld, 

 il vilka omgifva sjöns södra strand, äro deremot 

 för det mesta mera långslnttande, och det är 

 också här, hvarest de flesta af de med små låga 

 gråblekta hus bebygda gårdaine, som ntgöra 

 kyrkob^^gden, jenite sjelfva kyrkan och prestgår- 

 clen äro belägna. Topparne af dessa fjäll, med 

 undantag af Hiigakollen (som ock är betydligt 

 lägre än de öfi iga och fiån Vangs sidan visar 

 sig föga betydlig), framvisade större eller min- 

 dre snömassor, under det att Å^v\ nedra delen 

 af dem ända till sjön var beklädd med en tät 

 fastän lågväxt björkskog, h varibland Asp, Hägg, 

 Hvital och Rönn föiekomjno blandade; ty ofvan- 

 för Qvamskleven visai" sig endast undantagsvis 

 Gran och Fur; så t. ex. finnas små obetydliga 

 granskogar, dels vid Vennäs, på sjöns norra si- 

 da nästan midtföi- Bergesfjeld, dels framemot Öje 



