277 



i hvilfraclgande lopp, h vilka icke sällan liksom 

 med ett fiat duggregn öfverstänka den resande. 

 Midt i denna förstörelse, som under vissa årsti- 

 der blir ännu hemskare genom laviner och sten- 

 skred, hafva dock menniskorna sökt sig en bo- 

 stad på h varje ställe, der de kunnat vinna nog 

 utrymme till de små husen och åkertegarne; 

 här finna de sig lyckliga, sedan vanan gjort dem 

 förhärdade mot den vildhet och de faror, hvaraf 

 de omgifvas. — I Gallerna började Echinosper- 

 mum Lappa? a och Verbascum Thapsus visa sig; 

 och den herrliga Saocifraga Cotjledon i ovan- 

 ligt stora exemplar nedhängde från den tvär- 

 branta bergvägg, mellan h vilken och elfven vä- 

 gen är inklämd när man passerat Gallerna, som 

 anses slutas vid den så kallade Soknebro. — Nu 

 syntes äfven Fila^o moritana, — Sedan man 

 kommit ur detta trånga pass, vidgar sig dalen; 

 gårdarne och åkrarne blifva talrikare och betyd- 

 ligare längs den numera temligen lugnt fram- 

 flytande elfven, som på några ställen bildat små 

 holmar, alldeles öf ver växta af Mjricaria ger- 

 manica. — Ju närmare man nalkas L3^sne, desto 

 bredare och fruktbarare blir dalen, men också 

 desto kalare de fjällsidor, hvaraf den omgifves; 

 bland de flera toppar, som höja sig, är särdeles 

 Hynjehodden utmärkt genom sin koniska form; 

 midtför denna gör äfven hufvuddalen, som allt- 

 ifrån Gallerne haft en sydvestlig riktning, en 

 böjning åt vester, som den sedan alltjemt bibe- 

 håller. Man är nu inkommen i den egentliga 

 öfverallt tätt bebyggda och odlade Leirdalsbyg- 

 den, som utgör en af de varmaste i hela Norrige; 

 Kornet var också här hardt nära moget (kring 

 sjelfva LeirdalsÖren, som snart sagd t på alla si- 

 dor är instängd af fjäll, från hvilka solstrålarna 



