283 



stiger längs Vigelveii till den bebygda trakten, 

 som har en herrlig amfitealralisk belägenhet kring 

 foten och pA sidorna af de långsluttande skog- 

 klädda, men öfverst nakna, af spridda snöfläckar 

 nppljsta bergen. Yigsbygden är temligen vid- 

 lyftig vid innersta bugten af en bland Sogne- 

 fjordens mångfaldiga vikar; de ganska vidsträckta 

 åkrarne stodo ännu gröna omkring de nästan 

 terass vis belägna gårdarne. 



Beträffande vegetationens förhållande på den 

 IpUplatå, som åtskiljer Voss och Vig, var jag 

 af förut angifven grund urståndsatt att förskaffa 

 mig mera än en högst ofullständig öfversigt; 

 Sibbahlia^ Gnaphalium snpinwn och Salix her- 

 bacea voro på sjelfva platåen praed ominerande, 

 så att n)an på långa sträckor ej såg annat än 

 dessa; likaledes var Polj podium alpestre högst 

 allmän; Bleclinnni boreale och Onoclea crispa 

 visade sig så väl i Quasdalen, som åt Vigsidan; 

 ^spidiwn Loncliitis varseblef jag allenast på ett 

 slälle; likaledes Silene acaulis ; Luzula hjper- 

 borea syntes på den högsta punkten af vägen. 

 Aconituia septentrionale hade dereraot alldeles 

 försvunnit; och bland andra allmännare fjäll- 

 växter, som jag icke heller här varseblef, vill 

 jag blott anföra: Potentilla alpestris ^ Veronica 

 saocatilis , Jiirjcits biglumis et triolurnis; Luzula 

 parodi llora ; Drabce \Dr, ru pest ris Somf. i Mag. 

 for Nat. Vid. 9:e Bind. p. 5, är enligt Sommer- 

 FKi.TS herbarium den art jag kallat Dr. laoccij 

 och hvilken, ivÅsi Dr. incana. synes vara den 

 bland de aij)in.ske arterna af detta slägte, som 

 både har d^w vidsträcktaste växtkrets och äfven 

 stiger läni;st ned i den subalpina regionen). — 

 Slutligen torde jag böra nämna, att enligt fol- 

 1 ets utsago, lära Björn och Varg, h vilka annars 



