289 



Bessälbräeii är belägen. Franikonina lill Nignards- 

 glaciereii bestego vi densamma, men bunno ej 

 långt pa den, ty dels var den så genomskuren 

 af remnor, fördjupningar ocli bål, att det var 

 föga rådligt att vandra långt uppför cha enfor- 

 miga blåskimrande ismassan, dels var vädret 

 regnigt ocb föga passande för en dylik exkur- 

 sion. Jag fick emedlertid ett begrepp om be- 

 skaffenbeten af en större glacier; jag kan ej 

 jemföra den med något annat än ett stormande 

 baf, som i ett ögonblick stelnadt; ty åtminstone 

 nedra delen, som jag besökte, visade samma foi'- 

 raer, som vågorna under en storm. Folket, som 

 bebodde de strax vid glacierens slut uppbygda 

 smågårdarne, ville bafva märkt, att den under 

 de sista åren börjat tilltaga, d. v. s. skrida fram- 

 åt, eliuru detta framåtskridande sker omärkligt 

 ocb särdeles i år snarare varit ett stillastående. 

 De mäktiga moräner, b vilka likt dubbla vallar 

 lågo för dess nedra ända, vittnade om, buru långt 

 den fordom gått; nu började dock någon vege- 

 tation bekläda fördjupningarne mellan dessa mo- 

 råner; jag anmärkte bland andra: Stereocaulon 

 tomentosum ^ Racornitriuin canescus /3 ericoides j 

 Polytricham pUiferum j urni^erum ^ Bryum cce- 

 spiticium ocb någre andra mossor; Sajcifraga 

 aizoides j Cotjledon ^ Oxjria reniformis j Orchis 

 conopseaj SaJix phjiicifolia. Bergsidorna, som 

 omgåfvo den smala dal, b varigenom glacieren 

 nedträngt, voro bevuxna med Björkar, b vilkas 

 grönska bildade ett starkt afbrott mot den nedun- 

 der varande ismassan; under denna sednare fram- 

 strömmade öfverallt små bäckar med mjölkfär- 

 gad t vatten. 



A^. V. Jcad. Handl. 1839. 19 



