318 



holm, reste han, redan lidande, att fortsätta ut- 

 öfningen af sitt herde-kall, till Upsala, der han, 

 i Kanslerns ställe, öppnade lageikröningens hög- 

 tid för vishetens unga söner och i prediko-em- 

 betet inställde nya förkunnare af Föisoningens 

 heliga lära. Efter fyra dagars nära oafbruten 

 emhets verksamhet lades han på sjuksängen, h var- 

 ifrån han icke uppstod. Vid tidningen om hans 

 död anlades sorg af Stockholms Presterskap och 

 af Svenska Akademien, som i honom förlorade 

 en af sina utmärktaste medlemmar. Hans lik 

 fördes af dertill utsedda Universitets-lärare till 

 Stockholm, der det af hufvudstadens Piesterskap 

 emottogs, samt invigdes till den eviga hvilan i 

 närvaro af den Konungason, som han sjelf fört 

 till altaret, i det tempel, der han så herrligt 

 förkunnat det Gudomliga ordet, och af den 

 kyrkans vördnadsvärde tjenare, som han sjelf 

 önskat till sin efterträdare i det kall, han un- 

 der åder ton år beklädt '•'). Då hans stoft fördes 

 till sitt h vilorum i den af honom invigda Kyr- 

 kogård, åtföljdes det af en oräknelig mängd utaf 

 hufvudstadens befolkning, och vid grafven upp- 

 stämdes heliga sånger af ynglingarne från det 

 lärdomssäte, som i honom förlorade sin när- 

 maste vårdare. Flere af Sveriges skalder slogo 

 sina lyror vid hans graf och vid Svenska Aka- 

 demiens högtid tolkades hennes saknad af den 

 utaf den hädangångne så högt värderade Frithiof- 

 sångaren. Storkyrko- församlingens medlemmar 

 hafva bcslutit uppresa en minnesvård åt den 

 oförgätlige Herden. Hans hvila skall vara ära. 



'') Öfver-Iiofpredikanten, Pastor Primarius m. m. Dok- 

 tor Hagberg. 



