350 



skade ännu mycken skrå-anda i Sverige, så aU 

 han ansåg det blifva svårt, att af någon mästare 

 liär i landet få inhämta de handgrepp, som till 

 denna konsts utöfv^nde äro oundgänglige, med 

 mindre han der till ville uppoffra flera år, än 

 dess redan något framskridna ålder kunde med- 

 gifva. En äldre bror, som var handlande i Norr- 

 köping, och äfven hade der öfvertagit en liten 

 klädesfabrik, gjorde honom då det förslaget att 

 resa till Tyskland, och uti Bielitz i Schlesien, 

 uppsöka en derstädes etablerad Färgare, född 

 Svensk, åt h vilken brödren i ungdomstiden va- 

 rit i tillfälle att göra någon liten tjenst, h var- 

 före han hoppades på hans benägenhet till åter- 

 tjenst. Detta lyckades också fullkomligt. Han 

 understöddes af brodien med något penningar, 

 och begaf sig sjöledes till Liibeck, och derifrån 

 till Hamburg och Berlin. På det sistnämda 

 stället omfattades han med mycken godhet af 

 Hrr WiLLDENOW, Hermbstadt, Klaproth m. fl. 

 lärde, men hans medellöshet tillät ej att, genom 

 ett längre fortsatt vistande i Berlin, draga fördel 

 af desse mäns undervisning. Han anträdde då 

 till fots resan till Bielitz, 72 mil, och blef af 

 den förr nämde Färgaren, Herr Saäf, vänskaps- 

 fullt emottagen såsom lärgosse i dess färgeri. Väl 

 var han af resans besvärligheter härdad, äfven- 

 som han ingalunda blifvit klemigt uppfödd, dock 

 märkte han , att det trägna arbetet i verkstaden 

 mera alfvarligt pröfvade krafterna, än han hade 

 föreställt sig. Han behöll dock helsan och mo- 

 det, och arbetade med största nit, h vårföre han 

 äfven, ett år derefter, ordentligen utskrefs till 

 Färgare-Gesäll. Han begaf sig då i denna egen- 

 skap på vandring. Först till Brunn ^ der han 

 arbetade några veckor, sedan till fVieHj der han 



