351 



vistades blott några dagar, och begaf sig se- 

 dan öfver Liiitz, Regensburg och xA.ugsburg till 

 Schweitz. I detta land hade han föga eller in- 

 tet att inhämta såsom Yllefärgaie, men hans 

 sinne för naturens skönheter dref honom att ta- 

 ga den vägen. Derifrån tågade han, alltid till 

 fots med renseln på ryggen, öfver berget Jura, 

 genom Franche Comte och Bourgogne till Paris, 

 der han flitigt besökte Gobelins-fabriken , dock 

 utan att der kunna blifva anställd, eller ens 

 vinna tillåtelse att, annorlunda än som åskådare, 

 deltaga i de arbeten som fijrefollo i färgeriet 

 derstädes. Genom t ven ne i Paris då sig uppe- 

 hållande landsmän, den hoppgifvande kemisten 

 Samuel Bergman och Direktören Svedenstjerna, 

 blef Arosenius införd hos Yauquelin, men hans 

 knappa tillgångar medgåfvo icke något längre 

 vistande i Paris. Han begaf sig då till Sedan, 

 der han väl ej fick arbete såsom Gesäll, raea 

 dock ej förnekades, att hela dagarne vistas i fär- 

 gerierna och öfrige fabriks- verkstäder. Han för- 

 sökte derpå sin lycka i Verviers, der han nå- 

 gon tid arbetade såsom daglönare i ett färgeri; 

 men en öfverhanden tagande hemsjuka föranlät 

 honom dock snart, att begifva sig åter till Sve- 

 rige. Han anlände till Norrköping 1802 om 

 sommaren, och sattes der genast i verksamhet, i 

 det han öfvertog ett färgeri på arrende. Efter 

 aflagdt mästareprof, blef han nu borgare derstä- 

 des, och sysselsatte sig mycket att förbättra ar- 

 betsmetoderna vid en hans bror och svåger, 

 Hrr Arosenius och Söderberg, tillhöiig klädes- 

 fabrik. Han fann dock snart, att hvad han af 

 denna handtering sett utrikes, ej var tillräckligt 

 för att sjelf utöfva konsten. Derföre begaf han 

 sig om våren 1804 åter till Frankrike, och vi- 



