358 



han egentligen var anställd (han utnämdes till 

 Professor 1668 och dog 1697). Efter honom fö- 

 rekommer ingen Anatomiae-Professor förr än Bar- 

 FOTH, som dertill utnämdes 1783. Barfoth för- 

 enade med Anatomien äfven professionen i Ma- 

 teria Medica och teoretiska Medicinen. Detta var 

 uppenbarligen ett alltför vidsträckt fält att odla, 

 både såsom lärd och lärare, hvarföre han ock, 

 oaktadt sin flit och redbara lärdom, nästan all- 

 deles saknande biträde af Prosector, föga hann 

 att uträtta för upphjelpandet af Anatomiens stu- 

 dium. Han utarbetade dock en liten anatomisk 

 afhandling de Aspera arteria aviiim , samt ut- 

 gaf början till en uppsats de Fatis Jnatomice in 

 Sveciaj, h vilken dock aldrig blef fortsatt. Un- 

 der sådana förhållanden uppträdde Florman som 

 lärare i Anatomien, redan som Medicinoe-Gandi- 

 dat, men med ett uppseende, som hans ovanliga 

 blygsamhet ofelbart skulle förekommit, om icke 

 Barfoth med en sällspord månhet om Univer- 

 sitetets bästa och erkännande af den sanna ve- 

 tenskapliga föitjensten, i förbindelse med Histo- 

 ria? Naturalis Professorn till densamma i väsendt- 

 1ig män bidragit. Samma år undergick Florman 

 med heder sin Licentiat-examen och blef 1787 

 d. 13 Sept. Anatomias Prosector. Han hade ej 

 förr fått sin anatomi-sal i full gång efter sin 

 utnämning, förr än kriget med Ryssland påkal- 

 lade hans tjenst som Kirurg och Läkare. Han 

 utnämdes till Expeditions-Medicus vid Örlogs- 

 flottan och bevistade såsom sådan det märkvär- 

 diga sjöslaget vid Högland år 1788. Återkom- 

 men om hösten till Carlskrona insjuknade han 

 i den typhösa faisot, som bortryckte så många 

 tusende af hans landsmän. Ehuru sjelf af en 

 svag kropps-constitution, men ordentlig och åter- 



