3e)5 



stundom var ganska hitande, och som sällan för- 

 felade sin verkan. 



Han hade intet emot att ett arbete gick 

 långsamt, endast det blef väl utfördt; snygghet 

 och renlighet vid dissectionerne fordrade han 

 ovilkorligen; blef han nägon gång förtörnad, så 

 var det tillfölje af uraktlåtenhet i denna del. 

 Man kan tryggt säga, att i ingen anatomisk skola 

 har rådt större ordentlighet och snygghet, än i 

 Flormans; kanske har knappast någon härutin- 

 nan med den varit jemgod. 



Den lärjunge, som utmärkte sig vid dissectio- 

 nerne och kände grundligen sin Osteologi, den 

 omfattades med den största välvilja och utmärk- 

 tes vid alla tillfällen. Ofta belönte han sådane 

 med skänker af böcker, och om de voro min- 

 dre bemedlade, så lemnade han dem ganska be- 

 tydliga penni nge-understöd. 



På den forensiska Medicinens studium lade 

 Florman stor vigt; då tillfälle gafs, förrättade han 

 på Anatomi -salen medico- legala obductioner i 

 närvaro af sitt auditorium. Då Kronprinsen 

 Carl August om våren 1810 genom ett fall af 

 hästen bortrycktes på Qvidinge Hed i Skåne, 

 blef Florman af Medicinska faculteten kallad att 

 i sällskap med en annan Ledamot af faculteten 

 Professor Engelhart förrätta obductionen. Då 

 vid ankomsten till Qvidinge ingen Kongl. Majrts 

 befallning till obductionens företagande fanns vara 

 ankommen, protesterade Florman emot obductions- 

 förrättningen såsom stridig mot laga former, fram- 

 förallt nödvändiga att iakttaga vid ett sådant 

 tillfälle som detta, der flere omständigheter på- 

 kallade den yttersta varsamhet; men då den af- 

 lidne Kronprinsens egen Läkare, Rossi, åtog sig 

 allt personligt ansvar för åtgärden, och Engel- 



