HART iiisisleraJe på dess nödvändighet i anse- 

 ende till den varma årstiden, trodde sig Fi.or- 

 MAN icke böra underkasta sig ett peisonligt an- 

 svar för uppskofvet. Då denna obductions-för- 

 rättning, i afseende på uraktlåtenheten att afbida 

 Kongl. Majits nådiga befallning derom, blef åtalad, 

 befanns Florman genom sin protest deri icke 

 hafva någon del. 



Florman tillbragte hela sin lefnad ogift. Når 

 han var yngi^e, så saknade han både medel och 

 tid att vända sin håg åt husliga anordnanden; 

 när han blef äldre, var han så sjuklig, att han häri 

 fann ett ännu större hinder. Kanske hade han, 

 mindre än de flesta, tankarne åt detta håll till- 

 följe af sin utmärkta benägenhet för välgörenhet. 

 Han lefde ytterst sparsamt. En tjensteqvinna 

 och en dräng utgjorde hela hans hushåll. Gerna 

 såg han en vetenskaps-broder eller en flitig stu- 

 diosus vid sitt alltid goda, men tarfliga bord, 

 men han inbjöd aldrig större sällskap och gick 

 icke heller till gästabud hos andra. Med denna 

 hushållning blef det honom möjligt, att kunna 

 inköpa de kostbaraste böcker och att kunna un- 

 derstödja unga vetenskapsmän, jemte det att hans 

 Yälgörenhet sträckte sig vidt bland vänner och 

 slägtingar, till mindre bemedlade patienter o. s. v. 



Såsom Läkare tillhörde han den skola, som 

 i sednare tider blifvit kallad den Pathologico- 

 Anatomiska, och ehuru han lefde under en tid 

 då Brownianismen och incitations-theorien så all- 

 mänt lärdes och hyllades, så lät han sig aldrig 

 af dessa läior ett ögonblick förvillas. Tvertom 

 bekämpade han dem alltid modigt och ihärdigt, 

 samt hade den stora glädjen att slutligen upp- 

 lefva den tid, då dessa stoia villfarelser blefvo af 

 tidehvarfvet förkastade. 



