367 



Af såJaii anledning var det icke oväntadt, 

 att äfven Flop.man skulle vara ea af de förste 

 Svenska Läkare, som erkände de omkring år 

 1830 här i landet införde Nykterhets-föreningar- 

 iies grundsatser. Han deltog i stiftandet af en 

 sådan förening i Lund, och b I ef, ehuru han då 

 redan dragit sig helt och hållet från det offent- 

 liga, dess ordförande, samt fortfor dermed till 

 sin död. De skrifter och tal, som Florman ut- 

 gifvit för att hämma dryckenskap och bortskaffa 

 bränvinsboiden, höra till de mest öfvertygande 

 som i denna väg utkommit, hvarföre de ock i 

 flere upplagor inom kort tid blifvit omtryckte. 



Som praktisk Läkare njöt han alltid stort 

 förtroende. Hans förnämsta regel var alltid den 

 att icke störa, men att understödja naturens egen 

 läkedoms-förmåga. Redan i styrkan af sin ung- 

 dom delade han sina bemödanden så långt han 

 förmådde till de fattige, så väl som de rike. 



Allt som han blef äldre och svagare till 

 helsan, så undandrog han sig mer och mer lä- 

 kare-omsorgerne, men äfven detta med en nästan 

 exempel-lös philantropie. När han minskade sin 

 praktik, gjorde han sig af med densamma i den 

 ordning, att de förmögnare anvisades till andre 

 Läkare, och de mera meddellöse skötte han sjelf. 

 Under många år besökte han sålunda dagligen 

 de ålderstigne sjuklingarne på fattighusen, och be- 

 kostade ofta fria medikamenter åt dem. För att 

 besöka en fattig patient, skydde han ingen mö- 

 da, bodde den än i den aflägsnaste, mest oåtkom- 

 liga koja, 



Hans förtjenster som medborgare och chri- 

 sten äro med sanningens och mästarens pensel 

 redan tecknade i en biografi, kallad Ae.fvid Hen- 

 rik Florman, ett minnes-ord, då Lunds Nykter- 



