368 



hets-Sällskap för forsla gången sammanträdde 

 efter sin vördade ordförandes bortgång (af Pro- 

 sten Magister Wieselgren). Det heter i denna 

 skrift: "Flor:vian gjorde dock ej blott godt, der 

 tillfälligheten allena kunde spana hans spår; både 

 Greker och Pohlackar, både städer och förbrända 

 hus och provinser med förbrända skördar, både 

 barnhus och skolor kunde räkna på hans hjelp, 

 när den påkallades." — "I partistrider deltog han 

 aldrig, men gjorde sig ej sjelf till ett parti med 

 att anfalla partier. Han var för stor kännare af 

 allt lif, för att förskräckas för ovillkorliga lifs- 

 yttringar, om också dessa ej alltid voro- livad 

 man skulle önska att de voro. O väldigt följde 

 han med all utveckling i Statens krafter och 

 gladdes der han SQg en sanning segra, antingen 

 densamma fiamträdde från den ena eller den 

 andra." 



Han var en varm vän och beundrare af den 

 inom Svenska kyrkan så högt aktade Prosten 

 ScHARTAu, försummade sällan gudstjensten, då 

 någon grundlig predikant uppträdde och egnade 

 flere stunder dagligen åt studium af sin Bibel. 

 Han var äfven i sin christendom utmärkt för 

 sin tolerans; den citerade författaren säger om 

 honom i detta hänseende: "Ingen konstlad for- 

 mel fick kjda hans hjertas kärlek, eller binda 

 hans ädelt verksamma hand; så fritt från både 

 formleri och fromleri — om orden förlåtas — 

 var sällan ett lif af tro och andakt." — Under 

 det han sålunda allt jemt arbetade på beredeisen 

 för ett tillkommande lif, så lemnade han dock 

 aldrig verksamheten för det timliga ur sigte. Re- 

 dan i sin medelålder skänkte han sina med n^ö- 

 da och kostnad sammanbragte anatomiska sam- 

 lingar 



