18 



oreuliglieL ocii afsli raden på gatan. Här! ill kan 

 nian viri flera tillfällen lägga liknöjdhet för bar- 

 nets omvårdnad, alstrad af samma fattigdom, då 

 det mera betraktas såsom en börda, h varigenom 

 omsorgerna för lifsuppehället blifva förökade, än 

 såsom en Guds välsignelse; okunnighet och för- 

 domar; försummad renlighet; didiga kläder, som 

 icke tillräckligt skydda för väderlekens omskiften; 

 nästan fullkomligt afhållande ifrån fria luften ända 

 till den ålder, då barnet utan fara på egen hand 

 kan vistas ute; törsten hos föra Idrarne efter brän- 

 vin och deraf orsakad likgiltighet för deias om- 

 gifnings behof; den högst skadliga ovanan hos åt- 

 skilliga föräldrar att gifva barnen bröd, doppadt 

 i bränvin, dels att stilla dem vid kolikplågor och 

 bibringa rus, så att de om nätterna lugnare sofva, 

 dels kanske någon gång af ren kärlek, emedan man 

 vill unna barnen så godt, som sig sjelf; dåliga fö- 

 doämnen, som knappt äro passande för en full- 

 växt person, mycket mindre för ett barns ömtå- 

 liga matsmältningsurgnaer o, s. v. 



Må man icke anse denna teckning vara för 

 mycket skuggad. Mångfaldiga dagrar, undantag 

 ifrån dessa nedslående förhållanden, finnas visser- 

 ligen, som vid flera tillfällen göra den mera leende. 

 Mången fader inom de högre och förmögnare stån- 

 den har i ungdomen fört en sedig, återhållsam och 

 måttlig lefnad, samt får under mannaåldern glädja 

 sig öfver frukterna deraf: egen helsa och styrka, 

 samt friska barn, hvarken behäftade med skrofler 

 eller andra ärftliga sjukdomar; mången moder gif- 

 ver sjelf sitt barn di och lemnar det äfven seder- 

 mera all den vård, som det behöfver, utan att låta 

 sällskapslifvets nöjen deritrån afhålia sig; mången 

 fattig sköter likaledes barnen väl, förståndigt och 

 kärleksfullt, särat nekar sig stundom sjelf det nöd- 



