433 



Utländningar, för hvilka han hyste föilronndc och väl- 

 vilja, Ijudeligen uppstumina dessa af lionom sa högt 

 värderade sånger *). 



Georg Waiilenherg var, säsoni man säger, sina 

 Föräldrars käraste barn. Mycket öfveilemnad at sig 

 sjelf uppväxte han i stor fi'ihet, sjelfrädighet och sjelf- 

 bildning. Dä någon stundom klagade öfver hans sjelfs- 

 vuld, svarade Fadren vanligen endast skämtande, »att 

 »Göran läste sina bords-böner såsom en Prost, och 

 »Prostar får man ej aga». Fadren tillät honom att 

 obehindrad ströfva omkring i aflägsnare ängar och sko- 

 gar i de ödsliga nejderna af Skarphyttan, hvars 

 närmaste omgifningar bestå af skarpa klippor och ste- 

 nar. — Gossen visade redan vid denna tid en stor 

 håg för naturens betraktande i allmänhet samt för 

 natur-alstrens närmare beskådning. 



Sedan Fadren med sin Familj flyttat till egendo- 

 men Gammal-Kroppa, så fägnade sig Georg här af 

 en vackrare nejd, omvexlande med skogar af Björk och 

 Tall, höjder, dälder och växtrika ängar. Sönerna er- 

 höllo nu i hemmet enskild undervisning genom infor- 

 matorer, ibland hvilka den siste, sedermera Provincial- 

 Medicus i Örebro Län D:r Jon. Hedenström, sjelf Na- 

 tur-forskare, genom en lärorik undervisning ingof 

 Georg en ännu större håg för Natural-IIistorien och 

 särdeles för Växt-Kännedomen; då Georg nu derjenite 

 dagligen såg de talrika Land-Kartor, hvilka Fadien 

 upphängt på skol-kammarens väggar, så fattade han 

 redan vid denna tid en särdeles stor håg för Geogra- 

 fien, en Vetenskap, hvilken, näst efter Natural-IIisto- 



*) Efter Prof. Waiilknbeug's död fonn man uti hans inner- 

 sta rum i en bords-lada förvaradt ett exemplar af Bell- 

 man's arbete: Fhedman*s Hpistlar, i bräddarna af Waiilicn- 

 BEHG fullskrifvct med förslagcr till nya läs-arter ocli med 

 iitskilliga andra dilbörande anteckningar. 

 K. V. Akad. Handl. 1851. 28 



