479 



Efter Professor Thunbergs död ur 1828 förestod 

 Waqlenberg den lediga Professionen och utnämndes d. 

 29 Sept. ar 1829 till Medicinee och Botanices Pro- 

 fessor vid Upsala Universitet. Han studerade nu med 

 ännu mera omsorg de honom äfven tillhöriga läro-ämnen: 

 Materia medica och den allmanna Sundhets-läran eller 

 Diaetetiken, men ej med den begränsning, hvilken alla 

 hans företrädare iakttagit. Han ansåg sig nemligen ej 

 blott vara Professor i Botanik utan äfven i Medicin, och 

 han trodde sig derföre äfven vara förpligtad att hålla 

 en art af medicinska föreläsningar i dessa vetenskaper, 

 samt att för desamma utvillja och framställa ett egent- 

 licen medicinskt system. Ehuru van att i sina natu- 

 ral-historiska studier städse söka och i naturen finna, 

 samt att efter denna ledning äfven gifva förklaringar till 

 företeelserna, hade han likväl derjemte en böjelse för 

 förslags-meningar, särdeles i de vetenskaper, vid hvil- 

 kas afhandlande man stundom sett någon osäkerket 

 och omväxling råda i valet af system, och dä han nu 

 vid äldre är läide känna Hahnemann's homöopatiska 

 system, så trodde han sig i detsam.ma, i anseende till 

 bote-medlens val och doses, se ett enklare och natur- 

 eiiligare system än alla andra i dessa studier, och han 

 antog derföte detsamma, samt kallade det någon gång 

 den »enklare Medicinen» eller den Linnéiskt-Rosen- 

 STEINSKA Medicinen, liksom ej viljande se, hurudana 

 Rosenste(n's och Li\.né's medicinska formler och recep- 

 ter voro bcskatTade. Han fattade nu för detsamma en 

 så iiflig tillgifvenhet, att han i senare åren förnämli- 

 gast sysselsatte sig med studium af denna lära och af 

 dess användande för praktiskt ändamål. 



Sjelf yttrar han sig härom på följande sätt: »Den 

 medicinska verksamheten blef en följd både af hans 

 kollegiala skyldigheter och af. hans personliga behof, och 

 det var således icke ulan nödvändighet, som han ka- 

 stade sig in uti opposition mot det antagna konserva- 



