519 



i tvä volumer, som hans far redan uren 1787 och 1789 

 påbörjat och fortsatt till sin död, 1807. Tredje och sista 

 delen al' detta dyrbara verk fullbordades är 18:21 af 

 D'Ohsson, med samma prakt i upplaga och plancher, 

 som de förra. 



Under Arfprinsen Oscars resa 1 822 blef D'0nss0i\, 

 följaktig frän Aix la Chapelle till Holland, hvarest han, 

 såsom Minister, redan förut gjort svenska regeringen 

 stora tjenster. Han ledsagade Prinsen vid hans besök 

 hos Konungen och Drottningen på deras slott van Loo, 

 samt hos deras Kongl. Högheter Prinsen och Prinsessan 

 af Oranien på deras lustslott Soestdyk, och därifrån på 

 resan genom Amsterdam, Haag, Briissel och Liittich, då 

 Prinsen afreste till Bayern. 



Ännu en gång begaf sig D'Ohsson till Paris, är 

 1823, för sina litterära arbeten, sedan han slutat förfat- 

 landet af ))Mongolernas Historiay), af hvilken 1:sta delen 

 nu utgafs i Paris, sedan han i 20 år samlat materialier 

 till detta arbete. Återkommen till Haag, sommaren 1824, 

 erhöll D'OiissoN tjenstledighet, att återvända till Sverige. 

 Men denna innefattade egentligen en indragning af be- 

 skickningen, för besparing åt ministerkassan. Han hade 

 vid detta tillfälle, 1824, blifvit Kommendör af K. Nord- 

 stjerne-orden. 



Våra svenska lärda samfund emottogo denna frej- 

 dade landsman med all den välkomma de äga att 

 bjuda. D'OnssoN blef 1 825 vald till ledamot af Vitter- 

 hets-, Historie- och Antiqvitets-Akademien, året derpå 

 Praeses i Vetenskaps-Akademien, vid hvilket praasidii ned- 

 läggande han höll tal »Om Chemiens framsteg, frän 

 dess ursprung till närvarande tid». Samma år kal- 

 lades han äfven till President i Vitterhets-Akademien; 

 och var ledamot af flera utländska lärda och vittra 

 sällskaper. Alltid deltagande i vetenskapliga, äfvensom i 

 vittra ämnen, fick han dock åt fäderneslandet icke länge 

 egna sin arbetsförmåga i denna väg. Efter Friherre 



