16 



valis, hvaraf de 2 seclnare finnas ymnigt öfver 

 hela landet. Till dem får jag nu lägga ytterli- 

 gare 2 arter, nemligen Arvicola riitilus och A. 

 ^lareolus. Att just dessa två blifvit funne hos 

 oss, får ett särskilt intresse derigenoni, att de 

 länge varit förblandade, tills man, under de sed- 

 naste åren, urskilt dem, och funnit, att den förra 

 tillhörer Siberien och den sednare hela medlersta 

 Europa. På en sydligare latitud skall A. rutilus 

 upphöra med Siberien, h vårföre den af de nyaste 

 författarne (Selys, Schinz, Keyserling och Blasius) 

 blifvit bestämdt utesluten från Europas fauna; 

 den framträder således nu såsom ny för Europa. 

 Då A. glareolus är allmän, åtminstone i en 

 del af Småland, och synes vara utbredd öfver 

 större delen af vårt land, kunde det synas be- 

 synnerligt, att den ej förr blifvit antecknad i vår 

 fauna, för hvar och en, som ej kommit i erfa- 

 renhet af den svårighet att förskaffa sig exemplar 

 af de små däggdjuren, äfven de allmännare, hvar- 

 igenom utan tvifvel flera här förekommande ar- 

 ter ännu äro oss obekanta. 



De båda nu ifråe^a varande arterna i^enkän- 

 nas på följande beskrifning: 



1. ARVICOLA glareolus of van brunröd, un- 

 der smutshvit, svansen af kroppens halfva 

 längd. Storlek af lilla husråttan. 



Synon. Mus glareolus Sch re ber Säugth. 

 4. tab. 190 B, p. 679 (under Mus oecono- 

 mus, tryckt efter 1788). — Lemmus glareo- 

 lus F i sch er Sy nöps. Ma mm. p. 294-. 



Mus rutilus "var. minor, cauda longiore" 

 Pallas Nov. sp. Glir. p. 247—8 (1788) och 

 derifrån Lemmus rutilus /3 Fischer Synops. 

 p. 295; Brants Muiz. p. 73; et cet. 



Jrvi- 



