19 



knöl. Svansen är lång (se förut) , temligen smal, 

 tätt betäckt af korta hår, som dölja ringarne. 

 Honan har 8 spenar: 4 på. bröstet, 4 på buken, 

 som på arvalis, blott sittande något närmare me- 

 dellinien; alla bröst vårtorne sitta bakom fram- 

 fötterne. 



Skelettet (af den först beskrifna hannen) har 

 7 hals-, 13 rygg-, 5 länd- och 5 hopvuxna bäcken- 

 kotor. Svanskotorna äro 18, hvaraf den sista är 

 ytterst liten och rundad (rudimentär). Refbenen 

 är» 7 ägta och 6" falska. På bäckenet är os ischii 

 vida starkare böjdt än hos A. arvalis, så att det 

 bildar en obetydligt trubbig vinkel, nästan sona 

 på slägtet Mus. Cranium och tänder beskrifvas 

 längre ned jemte dem af de öfriga arterna. 



Arvicola glareolus finnes tämligen ymnig 

 i vestra delen af Småland. Jag har från Odensjö 

 socken erhållit flera exemplar af olika åldrar, 

 fångade om hösten och vintren 1839 och 1840, 

 i tufvig ängsmark, bland buskar och småskog. 

 Dessutom finnes på Riksmuseum ett exemplar, 

 som enligt påskrift är taget vid Luleå d. 1 Aug. 

 1835, och från Kuopio i Finland har Herr W. 

 v. Wright hitfört ett exemplar. Den är förut 

 funnen i England, Frankrike, Tyskland, Dan- 

 mark och södra Ryssland, samt i Sibirien på 

 denna sidan Ob. 



2. ARYICOLA rutihis gulgrå , ryggen ljust röd- 

 brun; svansen kortare än { af kroppen, lång- 

 hårig och tjock. 



Mus rutihis Pail. No v. Sp. Glir. p. 246 

 (med anatomi). — Mjocles rutilus Pall. 

 Zoogr. 1 N:o 103 p. 177. — Hjpudceus ru- 

 tilus Brants Muizen p. 70. — Lemmus ruti- 



