. 24 



nas; ixieu alla igenkännas genom följande: Fora- 

 men infra-orbitale räcker ej på långt när ned 

 till gomhvalfvets plan, och betäck es ej af någon 

 lob från undre roten af proc. zygomaticus (hos 

 Mus finnes en sådan rundad lob, som sträcker 

 sig långt framom öfra roten af Pr. zyg.). Denna 

 undre rot af pr. zyg. är ganska bred, så att dess 

 bakre (undre) kant räcker långt bakom den öfre, 

 inåt orbita. Os zvgomaticum är platt, inidtpå bredt. 



Pannan mellan ögonen är bakåt ej bredare, 

 afkallrad, med lineen för tinningmuskelns fäste 

 otydlig, eller böjd efter cranii sidokontur; (hos 

 Mus är pannan bakåt bredare, af de rakt löpan- 

 de cristag). Hjerncaviteten sträcker sig nästan lika 

 långt framom bakersta delen af arcus zygomaticus , 

 som bakom den, och har främst på sidorna (näst 

 bakom orbita) en, i en afrundad vinkel, fram- 

 skjutande kant. 



Efter denna allmänna beskrifning kunna vi 

 i något större korthet lemna en öfversigt af olik- 

 heterne mellan cranium och tänder lios alla ar- 

 terna. 



A. MYODES Lemmus Paltas, med större 

 framklor och ganska liten svans. (Magen är vida 

 enklare än på Arvicola arvalis och amphibius; 

 jemf. PiETZH beskr. i Vet. Ac. HandL för 1839). 



I båda käkarne är bakre kindtanden lika bred 

 som den medier sta ^ och bakåt rundad, samt har 

 ett veck af nära lika djup med hela tandens 

 bredd. I allmänhet äro vecken djupare och vink- 

 larne sj^etsigare än på Arvicolae. 



Öfverkäkens främsta kindtand ej längre än den raed- 

 lersta, framåt något smalare. Den bakre tan- 

 den störst, med första yttre viken så djup som 

 tandens bredd; de 2 följande små; inre vikar- 



