49 



i Norrige, samt att de blott uppehålla sig vid 

 Christiania några dagar under flyttningstiden. Han 

 hade då nyligen sett dem vid vattenpölarne kring 

 staden; men då vi d. 27 Maj gingo ut att söka 

 dem, voro de redan bortflyttade. Under fort- 

 sättningen af resan såg jag på Dovrefjeld blott en 

 enda M. flava, hvars färg dock ej med full sä- 

 kerhet kunde urskiljas. Kring Trondhjem funnos 

 de ej vid midsommarstiden, ehuru jag i flera da- 

 gars tid flitigt spanade efter dem. Vid Ham- 

 nierfest kunde jag ej heller få någon underrät- 

 telse om dem; men vid ankomsten till Alten, 

 d. 20 — 25 Augusti , träffades de temligen ymnigt, 

 familjvis. I hvarje liten flock urskildes alltid den 

 svarthufvade gamle hannen. Här sågos de flyga 

 oroligt omkring på torra ställen, hade samma 

 läte, samma skygghet och i allmänhet fullkom- 

 ligt samma iefnadssätt, som iakttages hos den 

 vanliga varieteten, sedan ungarne äro utflugne. 

 I September voro de öfverallt bortflyttade från 

 Lappland och Norrland. Denna varietet flyttar 

 således till Norden, dels öfver Jutland till Nor- 

 rige, dels någon östlig väg till Finland. På den 

 förra vägen anländer den betydligen sednare än 

 den andra varieteten kommer till Sverige, nem- 

 ligen midt i Maj. Båda måste dock öfvervintra 

 i Afrika, ty jag känner ingen uppgift som anty- 

 der, att något större antal skulle öfvervintra i 

 södra Europa. Men der träffas dessutom en an- 

 nan varietet, som qvarblifver under fortplantnings- 

 tiden; vi skola nedanför lemna en jemförelse mel- 

 lan dem alla. I Dalmatien och på öarne i Me- 

 delhafvet finnes äfven en svarthufvad varietet 

 (M. Feldeggi och cinereo-capilla). Af de arbeten, 

 hvaruti denna är beskrifven, kan man ej inhämta 

 huruvida den qvarblifver der öfver sommaren, 

 K. F. Acad. Handl. j84o. 4 



