71 



möjligen kunde blifva ett vigtiga re föremål för 

 bergsbruliet vid Klefva, än sjelfva kopparen , livar- 

 på tillgången dessutom visat sig ganska ostadig. 



Han jjeslöt, med anledning deraf, att liär- 

 öfver anställa försök, h vilka uppdrogos åt en 

 skicklig kemist, Herr C. Ut.lgren, som ådagalade 

 att nickeln härstammar från det särdeles rika 

 svafvelkisfältet. Vid en resa förliden 'sommar 

 besökte jag Klefva och erhöll prof af den nickel- 

 haltiga svafvelkisen, hvilken Herr Ullgren, efter 

 dess olika nickelhalt, delat i trenne slag, af hvilka 

 det rikaste lärer finnas i stor myckenhet. 



Jag ansåg det mödan värdt att, med egna 

 försök, bestämma sammansättningen af ett mine- 

 ral, som möjligen kan gifva en ny produkt af 

 vår bergshandtering, och har derföre analyserat 

 den nickelrikare arten, hvilket arbetes resultat 

 jag härmed får äran meddela K. Academien. 



Denna svafvelkis lyder raagneten och hörer 

 således till det mindre allmänna slag, som kallas 

 magnetkis. Den är i massa, utan allt slags tec- 

 ken till kristallisation. Den har magnetkisens 

 vanliga mörkgula färg, med stark metallglans. 

 Brottytan är ojemn och splittrig, de afslagna 

 styckena skarpkantiga. Är ej särdeles hård, repar 

 kalkspat, men repas af flusspat, och kallas der- 

 före af grufarbetarne blötmalm. Dess pulver är 

 svart, men öfverdrager morteln vid finrifning med 

 en mörkt messingsgul, glänsande hinna. Dess eg. 

 vigt är 4.674-. Den vanliga magnetkisens upp- 

 gifves till 4.63. 



Vid närmare betraktande finner man deri 

 lika som mikroskopiska, glänsande droppar, som 

 utgöras af små granater, vanligen af rundad form, 

 men på hvilka stundom en kristallfacett kan ur- 



