72 



skiljas. Den innehåller äfven här och der kop- 

 parraalms-gnistor, men sparsamt. 



Den angripes trögt af kall saltsyra, men lö- 

 ses i Dulveriseradt tillstånd temlio-en lätt vid 

 ujDpvärmning , hyarvid vätes vafla utvecklas och 

 en svart återstod af svafvelkoppar, svafvel och 

 granatpidver blir olöst. 



Up'pliettad till giödgning i en ström af vät- 

 gas, bildas vätesvafla, som åtföljes af ett ytterst 

 ringa anflog af svafvel, och den förlorar 3| p. c. 

 i vigt. Den vanliga rena raagnetkisen förlorar 

 nära 5 p. c. 



2.502 grammer af mineralet, torkadt vid 

 +100", upplöstes i kungsvatten. Dervid blef olöst 

 svafvel, som, på vanligt sätt, mot slutet smälte 

 i droppar, jerate ett mörkt pulver, härrörande 

 från de inblandade granaterna, som, efter svaf- 

 lets bortbrännino", väode 0.0115 or. 



Lösninoen afdunstades i vattenbad till för- 



o 



jagande af det mesta af den öfverflödiga syran, 

 utblandades med vatten och ammoniak tillsattes, 

 till dess att en portion af den bildade fällningen, 

 efter en längre stund, åter icke upplöste sig, oak- 

 tadt förnyad omrörins:, hvarefter jernoxiden ut- 

 fälldes med neutralt bernstenssyratlt natron, och 

 vätskan upphettades till börjande koknin^. Den 

 bernstenssyrade jernoxiden tvättades på filtrum, 

 efter lösninsrens oenomoåno", först med kallt och 

 sedan med kokande vatten, som blandades till 

 lösninwn. 



Jernoxidfällningen Öfvergöts derefter m.ed kau- 

 stik ammoniak, till bernstenssyrans utdragande, 

 samt ut tvättades. Oxiden glödgades, genom- 

 fuktades med ren salpetersyra, som i vattenbad 

 afroktes, h varefter oxiden åter glödgades och väg- 

 de 1.9515 gr. 



