75 



tvättning blef först gulaktlg och sedan brun, samt 

 efter torkning svart. D^n vägde glödgad 0.008 

 gr. och förhöll sig i allo såsoni manganoxid. Dess 

 afskiljande grundar sig här pä frånvaro af till- 

 räckligt ammoniaksalt, för att med densamma 

 bilda ett af den koncentrerade ammoniaken ej 

 fällbart dubbelsalt. Manganoxiden svarar emot 

 0.00588 manganmetall eller O.Oi'>.'i procent. 



Den ammoniakaliska vätskan var smutsblå, 

 dragande åt purpur, hvaraf en kobolthalt deri 

 ådagalades. Den fälldes med rent kalihydrat, i 

 öfverskott tillsatt, den äplegröna nickeloxiden 

 tvättades först med kallt och sedan med kokande 

 vatten, afiöstes från filtrum med salpetersyra, lös- 

 ningen afdunstades i vägd platinadegel till torr- 

 het, och saltet förstördes i glödgning. Som det 

 är nästan alldeles omöjligt, att, ur den med kali- 

 hydrat utfällda nickeloxiden, utdraga sista spåret 

 af kali med tvättning, så digererades den åter- 

 stående ljust askgrå oxiden i flera omgångar med 

 vatten, torkades sedan och utglödgades, samt väg- 

 de 0.093 gr. Det först påslagna vattnet utdrog 

 verkligen ett ringa spår af kali derur. Tillsam- 

 man hade således erhållits, med den förut nämda 

 qvantiteten 0.00375, nickeloxid =0.09675, svaran- 

 de emot 0.07615 nickelmetall, eller 3.0436 p. c. 



För att erfara huruvida i nickeloxiden kun- 

 de upptäckas något främmande, löstes den åter i 

 saltsyra och blandades med kaustik ammoniak. 

 Den klara blå vätskan utspäddes med små qvan- 

 titeter vatten isändér, hvarvid slutligen den be- 

 gynte blifva oklar och opaliserande, utan att det 

 dervid afskilda visade någon färg. Den fick nu 

 klarna, fällningen var äplegrön, jag ansåg den 

 för en hinterhalt af kobolt, sora på detta sätt lå- 

 tit med grön färg utfälla sig. Den afskildes. 



