,77 



vid glöclgniiig i vätgas, för liten. Det är således 

 klart, att malnieu utgöres af magnetkis, blandad 



med dubbel-sulfureta af -Gu, Co, Ni, Mn ni ed Fe, 

 utan att det låter beräkna sig med någon tillför- 

 litlighet, om en eller flera af dessa upptagit 



mer än en atom Fe. I alla fall måste deraf följa, 

 att magnetkisens blandning med dessa dubbel- 

 sulfureta kan variera på olika ställen i malm- 

 stocken, till och med i handstuifer. Så har jag 

 t. ex. i ett annat prof, slaget af en annan ända 

 af stufFen, fått hälften mer kobolt emot nickeln, 

 än i detta, och tydligare halt af zink. 



Blötmalmen N:o 2, som skall hålla något 

 mindre nickel, liknar till utseendet fullkomligt 

 den nu analyserade; deremot är ]N:o .i mycket 

 dragande i grått, har ett finkornig t brott och för- 

 lorar genom glödgning i en ström af vätgas 4 

 p. c, ett bevis att den innehåller mera magnet- 

 kis än N:o 1. Dess e. vigt är 4.6 18. Några för- 

 sök öfver dessa sednares sammansättning, har jag 

 i öfrigt icke anställt. 



Undersökning af sätten att qvantitativt åt- 

 skilja nickeloxid och zinkoxid. I K. Vetensk. 

 Acad. Handl. för 1820 har jag beskrifvit en me- 

 tod att analysera icke oxiderade mineralier, me- 

 delst upphettning i en ström af chlorgas, och p. 

 239 anfört ett sätt att skilja zinkoxid från nic- 

 keloxid, genom upphettning i en ström af torr 

 saltsyregas, hvarvid chlorzink öfverdistillerar och 

 chlornickel blir qvar. Vid ett nu anstäldt för- 

 sök på nickeloxiden från Klefva, erhöll jag på 

 detta vis först ett surt vatten i ringa mängd och 

 som icke innehöll zink, och sedan ett alldeles 

 ovägbart livitt anflog af chlorzink, men som vi- 

 sade sig först då hettan var glödgning ganska 



