96 



en i hafsytan simmande liten Annelid, ej olik 

 vår, men mer utbildad och ögonsken ligen höran- 

 de till ett annat slägte. Den är nästan densam- 

 ma, som Johnston beskrifvit och aftecknat i 

 Annals of Natural History III p. 293 tab. VI fig. 

 2, och om hvilken han förmodar, att den torde 

 vara ungen till Linnés JNereis pelagica. Dessa af 

 honom och mig sedda djur bära begge på h varje 

 sida om hufvudet ett fenlikt appendix, på undre 

 sidan rikt försedt med vibrerande cilier. Månne 

 de blifvände antennerna derur uppkomma ? Denna 

 fråga blef för mig olöst, och fötternas bildning, 

 som ännu återstod, undandrogs all undersökning. 



Hade utbildningen längre kunnat följas, hade 

 det varit af ringa svårighet att bestämma till 

 och med det species, som var för handen. JNu 

 kan detta ej ske, och till och med genus torde 

 svårligen afgöras. För det första synes det likväl 

 af hufvudets skapnad, dess ögon och antenner, 

 att det är ett djur af de fria Annelidernes klass, 

 LAMAR.CKS Antennati, och bland dessa tyckes krojD- 

 pens form hänvisa till iVereidernes eller Eunice- 

 ernes familj. Af hufvudets form och ögonens an- 

 tal skulle man förmoda en Phyllodoce, och arter 

 af detta slägte äro ej sällsynta vid ' våra vestra 

 kuster; men okunnige om fötternas form kunna 

 vi härom ej bestämdt afgöra något. 



Kort och ofullständio- som denna iakttas^else 

 må synas, torde den dock visa, att åtminstone 

 vissa Annelider undergå en slags metamorfos, föga 

 mindre märkvärdig, än den hos insekter och en 

 del crustaceer. Den visar dessutom, att tillväxten 

 hos Anneliderna sker så, att nya ringar tillkom- 

 ma framom, ej bakom de äldre, och att således 

 den sista, bakersta ringen är den äldsta, eller, 

 att tillväxten sker strax bakom hufvudet, en lag, 



som 



