100 



Ja o- ta o er mis, '(fel fHlieten, att till K. Ve- 

 tenstaps-Acaclemieii öfverlemna uppgiften oiu mina 

 lyckade försök i denna väg, hvilka Llifvit på Hr 

 Berzelh laboratorium utförda. 



Då med kaustikt kali utfälld qvicksilfveroxid 

 upphettades i oljbad till +160^— 200^C, ocli torr 

 ammoniakgas leddes deröfver, erhölls vatten, se- 

 dan den hunnit öfver +100"; sedan detta upp- 

 hört visa sig, h vartill flera timmar åtgingo, åter- 

 stod en svart, gråaktig, pul\ erformig massa, blandad 

 med qvicksilfverkulor, hvaraf också litet följt 

 vattenångorna, och kondenserat sig på kallare de- 

 lar af apparaten. Detta svarta pulver är en bland- 

 ning af qvicksilfveroxidul , litet qväfqvicksilfver 

 och lint fördeladt qvicksilfver. Om man fortsät- 

 ter att leda ammoniakgas i två hela dagar, utan 

 att likväl temperaturen öf verstiger +150" C, får 

 man samma resultat. 



INlen då försöket så förändras, att torr am- 

 moniakgas får i köld någon tid stryka öfver 

 qvicksilfveroxiden, till dess förvandling i vatten- 

 fri q\icksilfveroxid-ammoniak, som sedan i fort- 

 satt ström af torr ammoniakgas upphettas i olj- 

 bad till omkrino- +150'^ C och bibehålies vid den- 

 o 



na temperatur, så länge något vatten utvecklas; 

 återstår, efter slutadt försök, i kulan, ett brun- 

 rödt pulver af qväfqvicksilfver. 



Jag har ej analyserat det; men det är klart 

 af dess beredningssätt, att, erhållet i absolut rent 

 och från oxid eller oxidul fritt tillstånd, hvilket 

 sällan eller aldrig lyckas (då jag redan, vid upp- 

 hettning af qvicksilfveroxiden till 120" C i torr 

 ammoniakgas, fick sublimerade qvicksilfverkulor, 

 och andra inblandade i sjelfva massan, utan att 

 likväl qvicksilfveroxiden förändrades i färg), det 



