102 



glaset ett med strålar oingifvet runclt hål. Der- 

 iitaf ser man att qväfqvicksilfret, oaktadt våld- 

 samheten af dess explosion närmar sig jodqväf- 

 vets, icke är så farligt att handtera som detta, ty 

 den explosiva sönderdelningen fordrar en mycket 

 högre temperatur, och ett starkare tryck eller 

 rifning. 



Med koncentrerad svafvelsyra som pådrypes, 

 frambringar det äfven en häftig explosion, beled- 

 sagad af eldfenomen, och förvandlas i ett hvitt 

 pulver. 



Utspädd svafvelsyra är utan inverkan i köld; 

 men vid upphettning utvecklas litet gas, förmod- 

 ligen qväfve, föreningen löses nästan alldeles, och 

 det blir turpethum minerale q var, som troligen 

 bildas genom svafvelsyrans invei-kan på den qvar- 

 varande odekomponerade qvicksilfveroxideu. Ur 

 lösningen kristalliserade dubbelsaltet af svafvel- 

 syrad qvicksilfveroxid och svafvelsyrad ammo- 

 niumoxid, i hopväxte knippen af fina nålar. 



Koncentrerad salpetersyra förvandlar det, vid 

 en temperatur af omkring 40" C, i en blandning 

 af vSalpetersyrad ammoniak, salpetersyrad qvick- 

 silfveroxid, och salpetersyrad qvicksilfveroxidul; 

 den sistnämdas bildning kommer från litet när- 

 varande och nästan oundvikligt medföljande qvick- 

 silfveroxidul. 



Utspädd salpetersyra utdrager i köld qvick- 

 silfveroxidulen äfvensom oxiden, och lemnar qvar 

 qväfqvicksilfret med en något förändrad färg; det 

 vill säga, med en blysuperoxidens ganska nära 

 kommande färg, från den brungråaktiga det-förut 

 ägde. Efter tvättning och torkning återtager det 

 sina ofvan beskrifna egenskaper, och smälter un- 

 der samma omständigheter med lika häftighet 

 och lätthet. 



