106 • 



Berzelii, att den förra ansett talkjorden och jern- 

 oxidulen såsom substituerande h varandra. Jemför 

 man likväl denna formel med de gjorda analy- 

 serna, så finner man lätt, att den ej med någon 

 större precision uttrycker förhällandet emellan de 

 funna elementernas syreqvantiteter, utan att der- 

 emot de formler, som mera noggrannt uttrycka 

 dessa, äro antingen rS'+3AS eller 2rSV5AS. 



Hvad den förra af dessa formler beträffar, 

 så öfverensstämmer den fullkomligt med v. Bons- 

 DORFFs analys på dicliroiten ifrån Orrijerfvi, äfven- 

 som med Stromeijers undersökning af den ifrån 

 Simitak samt på den så kallade hårda faluniten, 

 livaremot den sednare formlen rättfärdigas af 

 Stromeijers analyser på dichroiterna ifrån Boden- 

 mais och Orrijerfvi. Försöker man att af Thomsons 

 analys å Orrijerfvi-dichroiten få frågan utredd, så 

 visar det sig väl, att de enatomiga basernas syre- 

 halter förhålla sig till lerjordens =2:5, men att 

 analytiska resultatet gifver en formel, som vore 

 r^S'+5AS samt således i det hela öfverensstäm- 

 mer hvarken med Stromeijers eller v. Bonsdorffs 

 analyser på samma mineral. 



Laugiers analys åter af den norrska dicliroi- 

 ten ifrån T vedestrand, likasom Thomsons under- 

 sökning af samma mineral ifrån Connecticut, samt 

 Gmelins analyser på hithörande fossilier ifrån Cabo 

 de gata samt den orientaliska Luxsaphiren gifva 

 alla sådane formler, att de ingalunda kunna anses 

 vara identiska med den verkliga dicliroiten. Så- 

 lunda synes den ifrån Connecticut vara samman- 

 satt enligt formeln iS^+2AS, den ifrån Tvedes- 

 strand enligt r^S'+4AS, den ifrån Cabo de gata 

 enligt 2rS+5AS samt den orientaliska Luxsaphi- 

 ren enligt rS+3x\.S. 



